137 



stadga 1884—1885, sid. 23, 54—55, 71—72, 82—83, 93 

 —94, 97, 100—101, 104, 108, 110—111, 114—115, 125 

 —126, 221—222, 271, 281, 286; 1886, sid. 72—74, 76. 

 — Förslag tili fiskerättsförordning 1893, § 2 mm. 1, 2. 



Jemför vidare: Betaenkning og Indstilling, afgiven af 

 den til Fiskeriernes Undersögelse i Ghristiania- og Lange- 

 sundsfjorden ved Kongel. Resolution af 28 Mai 1852 ned- 

 satte Commission (Rasch, H. & Berg, B. M.) 1853, sid. 

 63—64, 67—68. 



Lleslutandet af bestämmelsen om landgrundet vid 

 angifvandet af gränsen för den enskilda fiskerätten i öppna 

 hafvet har skett för att kunna ät ordet landgrund äter- 

 förvärfva dess ursprnngliga betydelse i fiskerilagstiftningem 

 Nämnda gräns har ock bestämts pä ett satt, som medför 

 lättnad vid tillämpningen. Uttrycket »vid vanligast före- 

 kommande lägt vattenständ» är hemtadt frän § 8 i gäl- 

 lande förordning om jordegares rätt öfver vattnet ä hans 

 grund. Det tillagda stycket afser ätergäng tili äldre, mer 

 rediga fiskerättsförhällanden, pä samma gäng som bestäm- 

 melsen om det samfälda fisket motsvarar det hufvodsak- 

 ligaste innehället i den omtvistade föreskriften om »all- 

 männingsfiskeri» i kap. 2 § 6 af 1766 ärs allmänna stadga 

 för rikets fisken. 



Till momentets senare stycke torde böra fogas ett 

 tillägg med hänsyn tili det sällsynta fallet, att vid eljes 

 enskilde tillhörigt fiskevatten ä^ven ligger härads- eller 

 sockenallmänning eller ock sädan kronolägenhet, som i § 

 1 mom. 1 sägs. 



§ 2 m. 2. 



Byggningabalken kap. 17, § 1. — Förslag tili allmän 

 civillag 1826, byggningabalken, kap. 3, § 6. — Fiskeri- 

 stadga 1852, § 7. — Förslag tili fiskerättsförordning 1893, 

 § 2 m. 4. 



§ 2 m. 3. 



Förslag tili fiskerättsförordning 1893, § 2 m. 5. 



