140 



§ 6 m. 1. 



Jordabalken, kap. 12, § 4. — Fiskeristadga 1852, § 

 8. — Förslag tili fiskeristadga 1883, § 6. — Utlätanden 

 öfver 1883 ärs förslag tili fiskeristadga 1884—1885, sid. 

 40, 134, 139, 140; 1886, sid. 75. — Förslag tili fiske- 

 rättsförordning 1893, § 8 m. 1. 



Jemför: Byggningabalken kap. 19, § 2. 



Den nya punkt, som vidfogats den här omarbetade 

 äldre bestämmelsen om fiskerätt i insjöar och rinnande 

 vatten, afser att äterinföra den likformighet och säkerhet 

 i fiskerättslagstiftningen, som förstörts genom de mot hvar- 

 andra stridande bestämmelserna i 12 kap. 4 § jordabalken 

 om rätt tili fiske och vatten i ä ena sidan vattendrag och 

 ä andra sidan »stora sjöar». Förslagets antagande torde 

 emellertid förutsätta ändring uti sistnämnda (äfven i af- 

 seende pä bestämmelsen om rätt i insjö, när den »kan 

 tili äng vexa») mycket otillfredsställande lagbud. Orden 

 »vid vanligast förekommande lägt vattenständ> äro hem- 

 tade frän § 8 förordningen om jordegares rätt öfver vatt- 

 net ä hans grund. Sjö eger den för delning i helt och 

 hallet enskildt och i för delegarne samfäldt fiskevatten, 

 när den besitter sädan bredd, att ett nämnvärdt omräde 

 för samfäldt fiske blifver qvar efter fränräknandet af om- 

 rädet för det hvarje särskildt hemman för sig tillhöriga 

 strandfisket. 



Momentets bestämmelser innebära naturligen icke nä- 

 gon motsägelse mot eller inskränkning uti stadgandet i § 

 7 mom. 1 (första punkten), enligt hvilket allt fiske uti ett 

 fiskevatten kan vara samfäldt. 



§ 6 m. 2. 

 Byggningabalken, kap. 17, § 1. — Förslag tili allmän 

 civillag 1826, byggningab., kap. 3, § 6. — Fiskeristadga 

 1852, § 7. — Förslag tili fiskerättsförordning 1893, § 8 

 m. 3. 



