163 



IV. 



Till Konungens befallningshafvande i Göteborg. 



Till ätlydnad af Eder befallning i kungörelse af den 

 28 sistlidne februari fär jag öfver det af fiskeritillsynings- 

 mannen A. H. Malm afgifna förslag tili ordningsstadga för 

 detta läns sillfiske vördsamt afgifva det yttrande: 



att om man last norska fiskerilagen, skall man finna 

 det nu föreliggande förslaget vara nästan en afskrift af 

 nämnda lag; men da fiskeförhällandena i de bäda länderna 

 äro vidt skilda, torde det väl vara tvifvel underkastadt, 

 huruvida en stadga af förslagets lydelse vore för sillfisket 

 här pä kusten sä lämplig. 



Hvad beträffar den myndighet, som förslagets § 1 vill 

 tillvälla fiskeriintendenten och hans biträden, sä synes den 

 sä stör att icke nägon embets- eller tjensteman i riket för 

 närvarande eger sädan i liknande utsträckning, alldenstund 

 de förstnämnda skulle kunna fä hvem som helst instäld 

 för sig, det vill säga häktad, endast de önskade en för- 

 klaring om nägon öfverträdelse, hvarför förslaget i denna 

 del torde vara oantagligt. 



I § 5 talas om hindrande af ett vadkast genom att 

 föra oljud. Huru ett vadlag skall kunna hindras frän att 

 kasta sin vad genom att en eller flera personer der i när- 

 heten föra oljud, är temligen svärfattligt, och fiskarena 

 sjelfve pästä sig ej begripa det. 



Enligt § 33 skulle fiskeriintendenten kunna förelägga 

 den skyldige att erlägga i förslaget stadgade bötesbelopp. 

 Hvilket belopp som i hvartdera fallet vore det stadgade, 

 blefve väl svärt nog att afgöra, enär framför bötesbelop- 

 pen i förslaget fmnas ordet »intilb, hvilket väl torde tyda 

 pä, att den dömande myndigheten bör sorgfälligt pröfva 

 förseelsens beskaffenhet och i förhällande derefter be- 

 stämma straffet; men en sädan pröfnings- och domsrätt 



