186 



dighet» för dessa personer vore allt för mycket stridande 

 emot allmän rättsskipning och dessutom allt för omfat- 

 tande för att kunna lemnas i dess händer, ty ett missbruk 

 af dvlik myndighet skulle kunna gifva anledning tili led- 

 samma förvecklingar och oberäkneliga följder. 



Förslaget att fiskeriintendenten och hans biträden 

 skola ega rätt att, der särskild hamnstyrelse ej finnes, 

 utöfva uppsigt att god ordning iakttages i hamnarne, synes 

 mig äfven vara stridande mot allmän lag och derj ernte 

 kunna vara allt för mycket ingripande i den enskildes 

 eganderätt och i vissa fall i samhällsrätten. 



Ehuru förslaget uppenbarligen afser att ästadkomma 

 en mönstergild ordning och att lända polismännen ä lan- 

 det tili stör lättnad, förutsatt att oordningar af allvarligare 

 beskaffenhet skulle ifrägakomma samt att intendenten och 

 hans uppsyningsmän icke allt för mycket utan befogenhet 

 komme att begagna sig af dess föreslagna rätt att päkalla 

 kronobetjeningens handräckning; men da fiskeribefolknin- 

 gen inom länet säväl som öfriga allmogen, ehuru ganska 

 processlysten och benagen att draga äfven smä tvister 

 onödigtvis inför rätta, dock icke kan anses vara väldsam 

 eller benagen för handgripligheter; sä anser jag sälunda 

 den föreslagna ordningsstadgan icke för närvarande vara 

 af behofvet päkallad, helst hvars och ens rätt redan förut 

 genom nu gällande fiskeristadga m. fl. lagrum torde vara 

 füllt betryggad. 



Skulle en dylik emellertid anses behöflig och komma 

 tili stand, torde en väsentlig jemkning i förhällningsreglor 

 och straffbestämmelser vara af nöden. 



§2. 



Föreslagna bestämmelserna att »der sill plägar fiskas 

 med vad eller vanligen gär in samt i hamnar eller hamn- 

 inlopp, sund eller farled» icke nägot mä utkastas, hvaraf 

 uppgrundning kan förorsakas, befarar jag vara omöjliga 



