187 



att tillämpa, i synnerhet vid länets städer, köpingar och 

 bättre ordnade fiskelägen, der nödiga kajanläggningar och 

 dylika arbeten derigenom skulle omöjliggöras; och da 

 sillen »gär tili» öfverallt, der tillräckligt djupt vatten An- 

 nes inom skärgärden, och det säledes finnes mer an till- 

 räckligt fiskeplatser, förutnämnde stallen förutom, anser 

 jag ett dylikt stadgande vara en bade onödig och orimlig 

 hämsko för den allmänna samfärdseln och i sammanhang 

 dermed stäende näringsgrenar samt samhällsutvecklingen. 



Förbud att i sjön utsläppa affall af sill etc. är redan 

 stadgadt genom gällande fiskeristadga, hvadan vidare stad- 

 gande derom icke torde erfordras. 



Beträffande äläggande för fiskarena att vid vadfiske 

 upptaga sill, som qvarlemnas död ä bottnen, i händelse 

 bottnen kan anses deraf taga skada, torde i de flesta fall 

 vara obilligt och omöjligt att tillämpa, da vadarne i all- 

 mänhet »stä stängda» pä mänga meters djup och kostna- 

 derna för upptagande af nägra tunnor sill, som oftast blir 

 qvarliggande eller icke kan medfölja vaden tili land, skulle 

 i mänga fall öfverstiga den vinst. vadkastet medfört, och 

 i de allra flesta fall skulle det vara omöjligt att för ett 

 säkert bedömande skaffa bevisning om huruvida aktsam- 

 het iakttagits dervid eller icke eller om sillen »qväfts af 

 väda» eller ej. 



§3. 



Bötesbestämmelserna i denna § böra lämpas efter 

 omständigheterna och domarens pröfning. 



§4. 



Likaledes. 



§ 5 - 



Moni. 1. Lika med föregäende §. 



Mom. 2. Derest fartyg förtöjts ä dertill loflig plats, 

 vare sig för lossning eller lastning eller i vinterlag, anser 

 jag icke vederbörande skäligen kunna äläggas att. allt efter 



