191 



yadfiskare och säledes innebära orättvisa mot de förra, 

 anser jag derför helt och hallet böra förkastas. 



§ 26. 

 Att vadlag skall gifva garnen ifrän sig, pä satt denna 

 § i förslaget bestämmer, är sjelfklart, men jag anser att 

 garnfiskares förlust af fängst ocksä bör ersättas. 



.$ 27. 



Lika med § 25. 



§ 33. 



I fräga om föreslagna sättet för böternas bestäm- 

 mande och nttagande medför detta allt för stör myndighet 

 för fiskeriintendenten, och torcle derjemte komma att strida 

 mot allmän lag. 



§ 34. 

 Derest ingen af parterna vill eller kan förebringa lag- 

 lig bevisning om den ästadkomna förlusten, anser jag dem 

 ega att sjelfve utse hvardera en förtroendeman och de sä- 

 lunda utsedde att välja en tredje man för gemensam vär- 

 dering af skadan, börande desse vara välkände och tro- 

 värdige samt ojäfvige personer. 



§ 35. 



Da böterna gäldas eller förvandlas efter allmän lag 

 samt skadeersättningen ej kan pä förhand bestämmas, 

 derest saken drages inför domstol och den ätalade, i fall 

 han varder frikänd, skulle kunna genom fängstens, red- 

 skapens och bätens sättande i taka händer tillskyndas en 

 oberäknelig förlust, ty fängsten skulle under tiden gä för- 

 lorad genom förruttnelse och mistning af redskap under 

 tiden skulle sätta honom ur stand att idka sin näring; sä 

 anser jag denna § böra förkastas. 



