207 



och med den, da hans redskap eller ersättning derför blef 

 tili honom öfverlemnad. 



4. Ligger garnredskap sjunken, der vad skall kastas 

 eller dragas, äro vadfiskarena icke skyldige att upptaga 

 garnredskapen eller att ersätta skada, som möjligen till- 

 fogas denna vid vadfisket. 



5. Ersättning, hvarom i denna § sägs, bestämmes, i 

 händelse af tvist, af skiljemän. 



Om fiskevattnets värd och förekommande 

 af hinder och skada vid fiske. 



§ 16. 

 Ej mä man i fiskevatten utkasta eller utsläppa död 

 fisk, fiskafskräde eller andra ämnen, som kunna välla 

 fisket skada, eller lägga sädana ämnen sä nära intill Strand, 

 att de kunna nedsköljas af vattnet. 



A stallen, som för vadfiske nyttjas, mä man ej heller 

 utkasta sten, ballast eller annat, som kan vara tili men 

 vid vaddrägt. 



§ 17- 



1. Vad mä man ej hälla stäende sä, att fara upp- 

 stär för den deruti fängade sillens qväfning. 



2. Vid upptagande af sill ur vadstäng skall tillses, 

 att ej pä en gäng drages mot lancl mer sill, an som skall 

 da upphemtas. 



§ 18. 



1. Under pägäende vadfiske mä man ej i grannskapet 

 lossa upprepade skott eller förorsaka annat ihällande 

 stärkt buller. 



2. Angbät, som gär nära stalle, der vad kastas eller 

 tömmes, skall framföras med minskad fart. 



§ 19- 

 1. I sund eller farled mä man ej använda fiskered- 

 skap, hvarigenom samfärdseln hindras eller fiskens genom- 



