32 



derstödja utförandet af en genom ätminstone största delen 

 af länet gäende längdbana säsom en oundgänglig del af 

 ofvan antydda järnvägsplan» samt >mtt, med fästadt afse- 

 ende ä fördelen för iäiiets blifvande järnvägsföretag, uttala 

 sig för Uddevalla — Venersborg — Henijunga-banans inlösen 

 tili staten och utläggning tili normal spärvidd utan afgift 

 frän landstinget» (Landstingets tryckta handlingar 1885, 

 n:r 36, sid. 9—10, § 42). 



Detta beslut, hvilket med rätta erhällit det beteck- 

 nande namnet »endräktsbeslutet af 1885», afsäg icke 

 blott att gifva den s. k. längdbanan företrädet framför 

 tvärbanorna och att fastslä nägra tili sin beskaffenhet obe- 

 stridligen rättvisa grundsatser för beviljandet af anslag 

 tili järnvägsföretag frän landstinget, hvarigenom anlitandet 

 af olika hög beskattning i förhällande tili olika förmon af 

 de ifrägasatta järnvägslinierne künde undvikas, utan äfven 

 att tillgodose länets mest betydande skärgärd, hvars närings- 

 lif och intressen ju kräfva möjligast gena och normal- 

 späriga järnvägsförbindelse mellan samma skärgärds för 

 ändamälet lämpligaste iithamn och det inre landets järn- 

 vägsnät. Den för syftemälets vinnande oumbärliga enig- 

 heten inom landstingsomrädet afsäg beslütet vidare att 

 bibehälla och stärka derigenom, att landstinget förband 

 sig att med sin ifrägavarande verksamhet afse •>-> lands- 

 tingsomrädet i dess helhet» pä sädant satt, att »hvaiH 

 och ett af dess fögderier» erhöhe »en sä vidt möjligt i 

 förhällande tili bade betydenhet och behof rättoist afpas- 

 sad järnvägssträcka», och att i hvarje särskildt fall »till- 

 godose det stora ßertalets intressen» gent emot niindre- 

 talets anspräk, äfven om dessa senare vore stödda pä 

 privilegier, monopoliserad bränvinsförsäljning eller andra 

 förmoner af liknande slag; sä att icke i afseende pä järn- 

 vägsföretag det fattigare flertalet matte utan hänsyn tili 

 dess intressen blott beskattas tili gagn för det rikare min- 

 dretalet. Landstingets bidrag tili ästadkommandet af järn- 

 vägar inom länet skulle alltsä icke utgöra ett blott premium 

 ä rikedom och bristande samvetsömhet eher innebära en 

 landsbygdens skattläggning under städerne och köpingen 

 Lysekil. »Begränsning» af verksamheten med hänsyn tili 

 landstingets ekonomiska förmäga afsägs slutligen genom 

 beslutets sädan afseende bestämmelser om bland annat 

 ett blott »successiüt genomförande» af den »järnvägsplan» 



