34 



kärt\ som äfven för längdbanans fortsättning ä ena sidan 

 tili vestkustbanan vid Göteborg och ä andra sidan tili 

 norska gränsen, allt i händelse beslut om dessa liniers 

 byggande fattades före utgängen af är 1897, dels ock att 

 understödja byggandet af järnvägar med 891 eller 1,1435 

 millimeters spärvidd inom länet för de delar deraf, som 

 icke undfinge statsbanor, med ett belopp för kilometer af 

 4,000 kronor för den förra och 7,000 kronor för den se- 

 nare spärvidden, samt att för sädant understöds utgäende 

 redan da fastställa följande vilkor, nemligen: att järnvägen 

 i fräga vore afsedd för ordnad järnvägstrafik med minst 

 en Station (eller hällplats) ä milen och egde för den 

 afsedda trafiken lämplig byggnad med tillräckligt länga 

 krökningsradier och ej för branta stigningar; att aktier i 

 järnvägen af förmonligaste serien erhölles för understöds- 

 beloppet; samt att iitbetalning af nägon del af nämnda 

 belopp ej finge ske förr, an vederbörlig koncession ä järn- 

 vägen erhällits och bolag med af Kongl. Maj:t faststäld 

 bolagsordning funnes bildadt samt förmädde styrka att, 

 landstingets bidrag inberäknadt, aktieteckning af godkänbar 

 beskaffenhet funnes, motsvarande halfva anläggningskost- 

 naden» (Landstingets trvckta handlingar 1892, n:r 25, sid. 

 22—23, § 73 under l:o). 



Beträffande sistnämnda beslut har egendomligt nog 

 den missuppfattningen sökt göra sig gällande, att dess 

 andra stycke skulle innebära, att landstinget, utan nägon 

 som helst begränsning tili vare sig tid eller myckenhet 

 och utan nägon den minsta förutsättning med hänsyn tili 

 uppfyllandet af önskningarne i första stycket, en gang för 

 alla anslagit det anförda beloppet för hvarje kilometer 

 järnväg, som ifrägasattes ; men denna tili de mest uppen- 

 bara orimligheter synbarligen ledande misstydning veder- 

 lägges fullständigt dels af den öfverläggning, som föregick 

 beslutets fattande och hvilken ädagalade, att beslutet var 

 riktadt mot utskottets ät annat hall an beslutet syftande 

 förslag och mot understödjandet af »hufvudliniernes» byg- 

 gande säsom enskilda företag samt mot särskildt en smal- 

 spärig längdbana säsom sädant, dels af den uppenbara 

 strid mellan beslutets första och andra stycken, som vid 

 tillämpningen skulle blifva en följd af nämnda missupp- 

 fattning, dels af själfva ordalydelsen i andra stycket, der 

 orden »för de delar deraf, som icke undfinge statsbanor . 



