36 



slutet om bidrag tili Strömstad— Mons järnväg tili de i 

 denne intresserades skada. Ifrägavarande beslut utgöra 

 nemligen i verkligheten af landstinget tili andre med lag- 

 ligt bindande kraft utställda förbindelser. som mäste af 

 landstinget infrias, i händelse sädant inom den fastställda 

 tiden päkallas. 



Genomförandet af landstingets Järnvägsönskningar 

 kräfver, säsom nedan skall visas, dels vidhällandet af 

 fattade beslut och det en gang fastställda malet, dels be- 

 gränsning tili och koncentration ä det nämnda malet, dels 

 afsättandet af medel tili en järnvägsfond, dels ock ingif- 

 vandet af förnyad ansökan tili Kongl. Maj:t om statsbanor 

 i Bohuslän med tillkännagifvande om att fri jord lemnas af 

 landstinget, om beslut angäende sädana banors byggande 

 fattas före utgängen af den tid, som af tinget bestämmes 

 för järnvägsfondens samlande. 



Att det stränga vidhällandet af fattade besluts 

 helgd i afseende pä genomförandet af landstingets järn- 

 vägsönskningar är oumbärligt, framgär redan deraf att 

 samma genomförande i sä hög grad päkallar understöd 

 frän staten, ett understöd hvars undfäende knappast stär 

 att vinna, om landstinget och befolkningen vackla mellan 

 stridiga uppfattningar. En sädan vördnad för egna beslut 

 är sä mycket mer af nöden i föreliggande fall, som lands- 

 tingets ansökningar tili Kongl. Maj:t ären 1886 och 1892 

 i väsentlig mon erhällit understöd frän Elfsborgs läns och 

 Skaraborgs läns landsting, en omständighet som med hän- 

 syn tili Bohusläns i afseende pä rikets järnvägsnät isole- 

 rade läge och hufvudsakligen blott lokal betydelse egande 

 järnvägsförslag ingalunda är att underskatta. Vacklande 

 önskningar och äsikter väcka deremot misstro tili värdet 

 af det önskade och tvifvel om att anspräken äro berät- 

 tigade, en sanning hvars vikt ytterligare starkes deraf att 

 ingen ännu förmätt ävägabringa en utredning, som bevisar 

 att landstingets uppfattning i dess första ansökan varit 

 oriktig. 



Ett annat talande skäl för ett sädant vidhällande af 

 särskildt »endräktsbeslutet af 1885» är att genomförandet 

 af landstingets järnvägsönskningar obestridligen kräfver 

 medverkan frän bade regering och riksdag och att en 

 sädan medverkan alldeles icke vinnes derigenom, att man 

 slär in pä rättsförnärmelsernas väg och framkallar berät- 



I 



