39 



emot bildad för blifvande teckning af aktier och sälunda 

 äfven af hell annan art an den här ifrägasatta, hvars 

 hufvuduppgift ju skulle vara att möjligast jämnt fördela 

 landstingets utgifter för järnvägsbyggnader ä ett större 

 antal är samt derigenom göra bördorna mindre tryckande. 



Denna järnvägsfond bör uppgä tili minst 150,000 

 kronor, innan ett sä stört företag som byggandet af längd- 

 banan säsom privatbana bör ifrägakomma. Att landstin- 

 get skulle kunna utan anlitande af beskattning betala ränta 

 och amortering ä län för tecknade aktier i en längdbana 

 för omkring en million kronor, är naturligen alldeles omöj- 

 ligt, da inkomsterne af bränvinsmedlen icke pä längt när 

 räcka tili ens för de ordinarie utgifterna. 



Under den tid, som ätgär för järnvägsfondens bildande, 

 bör landstinget naturligen vidhälla sin ansökan tili Kongl. 

 Maj:t af är 1892 om byggandet af statshanor i Bohus- 

 län, dervid, i följd af längdbanans större betydelse för 

 länet och redan 1885 beslutade tidigare understöjande sä- 

 som enskildt företag, tiden för väntan ä önskad ätgärd 

 frän statens sida naturligen mäste sättas längre för banan 

 tili Morlanda-Ellös an för längdbanan. 



Utsikterna att erhälla önskningarna uppfyllda genom 

 statens ätgöranden äro visserligen icke stora, men dock 

 nägra, och för länet utgör alltid hvarje sträcka järnväg, 

 staten bygger inom detsamma, en vinst, som ej bör för- 

 smäs. Men ä andra sidan är ock klart, att endast talande 

 statsskäl kunna framkalla statsbanebyggnad i Bohuslän 

 och att man intet vinner genom att söka vilseleda regerin- 

 gen med pästäenden om t. ex. längdbanans betydelse för 

 fiskerinäringen och dylikt, utan att klokheten bjuder att, 

 säsom redan ofvan pävisats, vidhälla redan gjorda utta- 

 landen samt lata regeringen själf bedöma hvad som vid 

 riksdagen kan hafva de bästa utsikterna tili framgäng. 

 Ett motsatt beteende skulle nemligen endast försvaga an- 

 sökan och minska utsikterna, beträffande hvilka för öfrigt 

 ett möjligen förestäende inlösande af Bergslagernas järn- 

 vägar tili staten och ett an nägra är fortsatt järnvägsbyg- 

 gande i Norrland tydligen utöfva ej ringa inflytande. Vän- 

 tan ä ett statens ingripande i saken tili länets fromm a kan 

 sälunda med hänsyn särskildt tili längdbanan blifva all- 

 deles för läng, och man fär derföre med hänsyn tili ät- 

 minstone längdbanan bereda sig pä att liksom i Hailand 



