57 



och da storsjöfisket var mera lönande och omfattande. 

 Under förra hälften af 1870-talet skulle det sälimda helt 

 säkert icke mött sä stora svärigheter som nu att ä Gull- 

 holmen, Mollösund och Klädesholmen hopsamla rätt bety- 

 dande belopp för allmänna ändamäl, men nu är sädant 

 omöjligt i följd af den försämrade ekonomiska ställningen 

 och de minskade inkomsterna af sjöfart och fiske samt 

 fiskhandel och salterirörelse. 



Sillfisket lemnar visserligen stora inkomster ät tran- 

 och guanofabrikernas egare och ät de hufvudsakligen ut- 

 ländske exportörerne af sill i Marstrand, men blott ringa 

 behällning i förhällande tili omkostnaderna, risken och 

 arbetet ät fiskarena och salteriidkarne, hvadan den eko- 

 nomiska ställningen ä fiskelägena i verkligheten är vida 

 sämre, an man gemenligen föreställer sig; sä att ett eller 

 annat ärs misslyckadt fiske genast skulle komma att med- 

 föra svärigheter för fiskarebefolkningen alldeles sorn under 

 förra sillfiskeperioden. 



Fiskhandeln, som förr lemnade stora inkomster ät 

 flera af de ifrägavarande fiskelägena, är nu för dessa en 

 vida mindre betydande affär an fordom, sedan städerna 

 och köpingen Lysekil allt mer slagit under sig den del 

 deraf, som lemnar största behällningen, under det att bri- 

 sten ä nödiga samfärdsmedel och bekvämligheter för rörel- 

 sen ä samma fiskelägen för dem försvärar att med fram- 

 gäng bestä i konkurrensen med sina genom hvarjehanda 

 privilegier och förmoner af staten gynnade medtäflare. 



Bland sädana samfärdsmedel är ett fuUständigt tele- 

 graf- och teletonväsende tvifvelsutan det billigaste och lät- 

 tast ävägabragta, da en god stomme tili det mest behöfliga 

 redan finnes och da det sedan 1885 i bohuslänska skär- 

 gärden utvecklade, för Sverige egendomliga telefonväsen- 

 det med telefonstationer för allmänheten, hvilka göra tjänst 

 säsom offentliga telegrafstationer, ganska väl fyller 

 sin uppgift. Detta slags telefonstationer kunna nemügen 

 icke ersättas med eller utbytas mot enskilda abone- 

 mentsstationer, enär genom ett sädant utbyte fördelen 

 af telefonsamfärdseln skulle monopoliseras i nägra fä rika 

 personers händer. 



Da nu Riksdagen är 1889 sä betydligt ökat anslaget 

 tili fiskerinäringens understöd, att en stör del af det- 

 samma ärligen lemnats oanlitad, och da storsjöfisket uppen- 



