73 



som kunna användas pä olika djnp, äro förmonligare an 

 de, som blott kunna nyttjas ä ett visst djup. Sälunda var 

 det t. ex. ett ganska stört framsteg i näringen, da man 

 konstruerade drifgarnen sä att man künde sänka dem pä 

 ett större djup, i stallet för att de dessförinnan endast 

 användes sälunda att de flöto, hängande vid själfva ytan. 

 Sammalunda var det ock ett stört framsteg, da man i 

 Norge fann upp sättet att genom s. k. kaggsättning ställa 

 sättgarnen sälunda att de künde fänga sillen pä hvilket 

 djup under ytan som helst. Naturligt är ocksä, när ett 

 fiske är sädant, att man t. ex. mäste använda garn för 

 fängsten, att det är bättre begagna flera satt för garnfisket 

 an blott ett, säledes bade satt- och drifgarn allt eftersom 

 fiskens gäng i sjön kan det fordra. Sammalunda är för- 

 hällandet i afseende pä fisket med vadar. Det var sälunda 

 ett stört framsteg i ekonomiskt afseende, när man upp- 

 fann den s. k. »flottvaden», hvilken künde ställas att gä 

 pä hvilket djup man ville. Förut var det vanligt, att vaden 

 följde bottnen ät eller sam, hängande vid ytan. Och ett 

 annat an större framsteg utgjorde den' i Norra Amerika 

 uppfunna s. k. >;snörp vaden», hvilken kan användas äfven 

 utomskärs i öppna hafvet. Vidare är det klart, att ju 

 större del af äret ett redskap kan begagnas, dess bättre. 

 Ju längre fiskaren kan fiska med ett och samma redskap 

 med hopp om lönande fängst, ju större utsikt finnes äfven 

 att kunna betala ränta och amortering pä det uti redska- 

 pen nedlagda kapitalet. Det är i detta hänseende af syn- 

 nerlig vikt, att, om det fmnes flera fisken, som pägä under 

 ohka tider af äret, man heia tiden kan i möjligast stör 

 omfattning begagna samma materiel. Sä är fallet med 

 sillfisket vid Storbrilanniens kuster, och sä forde vara 

 fallet i Öresund, der man fiskar under större delen af 

 äret, ehuruväl det hufvudsakligaste sillfisket eger rum om 

 hosten. Vidare är det klart, att ju säkrare ett redskap 

 kan användas, ju bättre. Lät vara att fiskaren är aldrig 

 sä djärf, sä anser han ändock som synnerlig fördel om 

 han icke behöfver riskera att förlora sin materiel. Fruk- 

 tan att mista redskapen är ganska stör hos fiskarena, isyn- 

 nerhet da jämförelsevis stört kapital är nedlagdt i red- 

 skapen. Detta visar sig särskildt vid det stora skotska 

 ostkustfisket. Sä snart det ser ut tili att varda för svärt 

 väder, segla fiskarena genast hem och väga icke utsätta 



