78 



för värt svenska hafsfiske vid vestkusten och bringa detta 

 tili en stör och kraftig utveckling, mäste man i främsta 

 rummet tillgodose den fiskerinäringen idkande befolkningen 

 i de samhällen, som skola uppbära den önskade högre 

 utvecklingen. I dessa samhällen mäste nemligen genom 

 tillgodogörandet pä bästa satt af den nuvarande närings- 

 formen uppammas en befolkning med häg och tillräckliga 

 kapital för fiskerinäringens utöfning, en befolkning som 

 samlat de insikter och den erfarenhet, som behöfvas för 

 att med framgäng kunna idka hafsfiskebedriften i allt mer 

 betydande omfattning och om nödigt äfven säsom verkligt 

 »storfiske». För att sälunda ästadkomma och vidmakt- 

 hälla ett dylikt, egentligen en rederiaffär utgörande fiske 

 som storfisket fordras icke blott desse redare, som ega 

 kapital att utrusta fartygen och duglighet att sköta affären, 

 utan äfven fiskare, som äro benägna och passande för 

 att taga hyra ä dessa fartyg. Sädana förhällanden kunna 

 emellertid icke skapas i en handvändning, utan fordras 

 det tid att sä smäningom utveckla dem. Det vore ock 

 fullkomligt fäfängt att i nägon annan ordning söka ästad- 

 komma en i stört utvecklad fiskerinäring sädan som 

 t. ex. den nämnda holländska eller den, som bedrifves 

 frän fiskarestäderna pä den engelska sidan af Nordsjön. 

 Enda naturliga utvägen att genom offentliga ätgärder 

 främja ett tili möjligheten betydande hafsfiskes utveckling 

 är sälunda att genom afsättningens underlättande och 

 fiskaresamhällenas höjande i välständ och yrkesenergi 

 ästadkomma de ekonomiska förutsättningarna för samma 

 utveckling. Genom premier och andra konstlade medel kan 

 deremot visserligen nägon gäng säsom ett undantag vinnas 

 ett stärkt uppsving i näringen, men skapas ocksä vanligen 

 äfven en ständigt hotande fara för ruinerande bakslag. 



2. Den offentliga fiskafsättningsvärden torde 

 vara den näst yngsta af fiskeripolitikens grenar, da den 

 först under förra ärhundradet började mer allmänt blifva 

 föremäl för regeringarnes uppmärksamhet. Enstaka lag- 

 bestämmelser tili förmon för t. ex. en ärlig och god sill- 

 saltning fmnas dock redan flera ärhundraden tidigare för 

 de flesta stora sillfisken. 



Da en lönande afsättning för fängsten utgör den star- 

 kaste drifkraften och viktigaste förutsättningen för fiskeri- 

 näringens uppblomstring, bör det ock vara en gifven sak, 



