försökta satt att bereda ökad afsättning för fängsten eller 

 fiskvarorna. Införselstullar kunna naturligen endast utöfva 

 nägon större betydelse i folkrika länder med betydande 

 bade fiskkonsumtion och egna fisken säsom t. ex. i Frank- 

 rike. 



Viktigast för afsättningen hafva nutidens förbättrade 

 samfärdsanstalter visat sig vara; och är det isynnerhet 

 Järnvägarne, som under det senaste halfva ärhundradet 

 bragt fiskerinärmgen upp tili sin nnvarande i jämförelse 

 med under nästföregäende tidsskede mycket höga Ständ- 

 punkt. De hafva nemligen gagnat icke blott genom afsätt- 

 ningsomrädets mängfaldiga vidgande, utan äfven genom 

 folkmängdens och välständets ökande och genom de stora 

 städer, de skapat bade vid kusterna och inuti länderna, 

 samt sälunda pä samma gang ökat och koncentrerat folk- 

 mängden och rikedomen, hvilket allt naturligen i sin ord- 

 ning mäktigt bidragit tili fiskförbrukningens ökande och 

 fiskafsättningens underlättande. För att nu göra järnvä- 

 garne an mer gagnande för ändamälet har man medgifvit 

 fraktlindringar och för ömtähgare fisksorter äfven förmonen 

 af försändning med iltäg samt anskaffat kylvagnar. Äfven 

 ielegrafen och telefonen hafva gjort fiskafsättningen stora 

 tjänster; ty särskildt handeln med färsk fisk är i behof 

 af att anlita telegrafen för affärens skötande säsom kanske 

 ingen annan näring. Att samfärdselns starka utveckhng 

 äfven i öfrigt är ^af betydelse för fiskhandeln, behöfver 

 knappast sägas. Angbätsjarten spelar sälunda en stör 

 roll för bohuslänska och norska sillfiskena, liksom den 

 tyska posten gör det för de tyska sillrökerierna, o. s. v. 



Vidare har man sökt gagna den pä de stora hafs- 

 fiskena grundade fiskhandelsaffären genom offentliga rap- 

 porter om fängstens och beredningens belopp m. m., men 

 gifvet är att sädana rapporter, hvilka användts vid norska 

 sill- och torskfiskena samt vid bohuslänska sillfisket, mäste 

 för att gagna anordnas med mycken sakkunskap, beräk- 

 ning och opartiskhet samt noga öfvervakas af den, som 

 har rapportväsendets ledning om händer; ty eljest kunna 

 de lätt blifva tili större skada an nytta och gynna den 

 ekonomiskt starkare pä den svagares bekostnad*). 



Att inrättande dl fiskmarknadsanstalter och hvarje- 



*) Jfr Bohuslänsk Fiskeritidskrift, 1892, sid. 171-194. 



