112 



1 mars 1726 i förbättrad form utgafs under benämningen 

 »hamnordning» samt tillämpades ända tili dess att den, 

 efter en grundlig omarbetning af riksdagens ordinarie fiskeri- 

 utskott, künde den 24 januari 1771 ersättas med den 

 sista betydligt förbättrade och tillökta allmänna hamnord- 

 ningen för riket. Denna innehöll icke blott bestämmelser 

 om förordnandet af en egen myndighet ä fiskelägena, nem- 

 ligen »hamnfogden och bisittarne i hamnrätten», utan 

 äfven i 3 kap. §§ 5, 7 — 9 och 11 bestämmelser om brand- 

 syn, byggnadsordning och andra ordningsföreskrifter m. m., 

 som ansägos vara af nöden för god ordnings vidmakthäl- 

 lande ä fiskelägena med tili dem hörande hamnar. Att 

 denna hamnordnings stora betydelse för fiskelägena icke 

 nnderskattades synes deraf att riksdagen den 15 februari 

 1851 anhöll, det samma hamnordning matte öfverses och 

 förbättras. Ett förslag tili ny förordning om hvad som 

 med hänsyn tili »upprätthällande af god ordning i fiske- 

 lägen och deras hamnar bör iakttagas», utarbetades ock 

 med anledning deraf i Kongl. Civildepartementet, men 

 detta för öfrigt längt ifrän tillfredsställande förslag ledde 

 ej tili annan ätgärd, an att 1771 ärs hamnordning blef 

 genom utfärdandet af fiskeristadgan den 29 juni 1852 upp- 

 häfd och tills vidare i nägon mon nödtorftligen ersatt genom 

 denna stadgas 45 §. 



Senare har emellertid en synnerligt värdefull ersätt- 

 ning för hamnordningens ifrägavarande föreskrifter beredts 

 fiskelägena genom utfärdandet af ordningsstadgan för rikets 

 städer den 24 mars 1868, förordningen angäende hamn- 

 ordningar och andra ordningsföreskrifter för allmänna 

 hamnarne i riket den 8 maj 1874, byggnads- och brand- 

 stadgarne för rikets städer den 8 maj 1874 samt helso- 

 värdsstadgan för riket den 25 September 1874, af hvilka 

 författningar ordningsstadgan i § 30, byggnadsstadgan i 

 § 50. brandstadgan i § 20 och helsovärdsstadgan i § 26 

 innehälla föreskrift om att hvad i dem »är föreskrifvet 

 om stad. gäller äfven om köping, hamn, fiskeläge och 

 annat stalle med större sammanträngd befolkning, da 

 Kongl. Maj:ts befallningshafvande efter vederbörandes hö- 

 rande sädant förordnar genom beslut, som skall Kongl. 

 Maj:ts pröfning underställas», under det att förordningen 

 om hamnordningar hänvisar tili ordningsstadgan för rikets 



