117 



förordn. den 17 mars 1724, kgl. kungör. den 8 sept. 1752, 

 kgl. skrifv. d. 27 juli 1762 och kgl. alira. stadgan och 

 ordn. för rikets hafs-, skär-, ström- och insjö-fiske den 14 

 nov. 1766, kap. 1, § 12) hafva den nuvarande fiskarebe- 

 folkningens förfäder inbjudits att bosätta sig ä kronans 

 hohnar i bohnslänska skärgärden, under löfte att der fritt 

 fä bygga och bo samt iitöfva sin näring, ett löfte som väl 

 skenbart kvarstär äfven i nu gällande fiskeristadga, men 

 som redan under den tid af största nöd och elände, som 

 inträdde efter förra sillfiskeperiodens upphörande med 

 vintern 1808—09, säsom nyss nämnts, faktiskt omintet- 

 gjordes. Härigenom har emellertid en ej obetydlig olägen- 



het vällats för skärgärdens iitveckling, 



— Det föga betydande värde, 



de för bebyggande tjänliga kronoholmarne i bohnslänska 

 skärgärden i verkligheten ega för lotsverket, synes böra 

 underlätta den önskliga öfverlätelsen af dem ät fiskarebe- 

 folkningen tili främjande af en för riket sä viktig näring 

 som hafsfisket, da riksdagen säkerligen icke skall neka 

 att, om sädant visas vara af behofvet päkalladt, bevilja skä- 

 lig ersättning ät lotsverket. 



En ej mindre svärighet, som kräfver mycken omtänk- 

 samhet att säsom sig hör ordna, är förhällandena ä de pä 

 enskildes egor byggda fiskelägena med hänsyn tili befolk- 

 ningens betryggande mot framtida prejerier och beredan- 

 det af den för en kraftigare utveckling nödiga säkerheten. 

 Ju längre en vederbörligen fastställd öfverenskommelse 

 mellan jordegarne och fiskarebefolkningen uppskjutes, ju 

 mer ökas ock vanskligheterna att ästadkomma en sädan, 

 och ju mer hindras äfven det önskliga framätskridandet. 



Att samtliga ofvan omförmälda förhällanden vunnit en 

 ökad betydelse genorn det med vintern 1877 — 78 änyo 

 »yppade ymniga sillfisket» samt de af detta härrörande ut- 

 sikterna tili en betydligt ökad näringsverksamhet och en 

 Starkare tillväxt af befolkningen, torde ej behöfva särskildt 

 uppvisas, da det ju, tili följd af erfarenheten frän före- 

 gäende fiskeperioder. är tiilräckligt kändt. 



Pä grund af hvad sälunda anförts, fär jag alltsä vörd- 

 sammast hemställa, 



att Konungens befallningshafvande matte vidtaga 

 nödiga ätgärder clels för genomförandet i tillämpliga 

 delar af byggnads-, brand- och ordnings-stad- 



