124 



I. 



Bohuslän intager tvifvelsutan främsta rnmmet bland 

 Sveriges landskap med hänsyn tili sä väl den utveckling 

 och omfattning, fiskerinäringen inom detsamma nätt, som 

 den ryktbarhet ett af dess fisken, nemligen det ymniga 

 semisekulärt-periodiska sillfisket, med rätta tillvunnit sig. 

 Da emellertid bohuslänska hafsfisket pä senaste tiden i 

 flera hänseenden gätt baklänges, under det att ä andra 

 sidan en verklig period af det ymniga sillfisket, efter det 

 en mellantid af närmare 70 är med jämförelsevis blott 

 ringa tillgäng ä stör sill förflutit, ä nytt tagit sin början 

 med vintren 1877--1878 och redan nätt en, hvad ärliga 

 fängstens storlek vidkommer, mycket betydande omfatt- 

 ning; sä torde vara i sin ordning att allmänheten beredes 

 tillfälle att i en kort redogörelse för samma fiskes histo- 

 riska förlopp samt de ekonomiska och sociala förhällanden, 

 som dermed stä i samband, inhemta nödig kunskap om 

 de ätgärder, hvilka äro oumbärliga för bohuslänska hafs- 

 fiskenäringens och skärgärdens lyckosamma utveckling. 

 För att dock, säsom sig bör, kunna uppfatta den viktigaste 

 företeelsen och den mest betydande faktorn i en sädan 

 utveckling eller det semisekulärt-periodiska sillfiskets inne- 

 börd, och för att möjliggöra nödiga beräkningar öfver detta 

 i sitt slag sä egendomliga och märkliga fiskes förlopp och 

 ekonomiska betydelse, skall den första delen af denna 

 redogörelse egnas ät en kort historisk öfversikt öfver 

 det viktigaste, man har sig bekant rörande de föregäende 

 sillfiskeperioderna. 



Da emellertid mer talrika och utförliga notiser om 

 det ymniga semisekulärt-periodiska sillfisket Unnas i behäll 

 först frän och med senare hälften af 1500-talen, sä nödgas 

 man ock af lätt begripliga skäl fullständiga raden af pe- 

 rioderne med ledning af den kännedom, man eger om det 

 ekonomiska tillständet i Bohuslän och om sillfiskets för- 

 lopp vid det vestanfjällska Norges kust under medeltiden. 



äter skärgärden frän Sotehiifvnd tili och med Marstrandsöarne och 

 med södra skärgärden slutli_2:en skärgärden söder om sistnämnda 

 öar. Under 1700-talens fiskeperiod sammanfattades oftast bade norra 

 och mellersta skärgärden under det gemensamma namnet »norra skär- 

 gärden» (Bohuslänsk Fiskeritidskrift, 1885. sid. 306), hvarförutom man 

 i Göteborg med uttrycken »södra» och »norra» skärgärden vanligen 

 afser skärgärden söder eller norr om Göta elfs utlopp. 



