129 



norska s. k. värsillen, men mäste vid 40 markers vite 

 gälas vid nedsaltningen. Rundsaltad (eller s. k. »bunk- 

 saltad och blodig») sill fick endast beredas tili inländskt 

 bruk eller utförsel tili Sverige. Utländingar deltogo i fisket 

 med särskildt kungligt tillständ, men betalte liksom landets 

 egne inbyggare afgift för tillätelsen dertill. Härigenom ut- 

 gjorde ocksä sillfisket under denna period en den vikti- 

 gaste och mest inbringande krono-domän. Om fiskets ofant- 

 liga betydenhet vitnar följande berättelse af den ofvan 

 aberopade Peder Claussöx (Friis), uti hvilken det heter, 

 att fisket »gick sä rundligt och öfverflödigt tili, att nägra 

 tusende skepp, skutor, jakter och bätar sä väl frän Dan- 

 mark och landet Holstein som här vestan och nordan tili 

 af landet (d. v. s. Norge) sökte ärligen derhän att fiska 

 förutom de, som der bodde i den engden. Dertillmed 

 hafva nägra tusende människor af dessa närmast liggande 

 land dragit der tili och bygt och bott vid vikarne, fjor- 

 darne och strandsidan med hustrur och barn och haft 

 deras näring af samma fiskeri; sä hafva ocksä adelsmän 

 sä väl som borgare och bönder lätit bygga der allehanda 

 sköna och stora bodar och hus, tvä tili tre loft höga tili 

 samma bruk, och voro samma bodar sä stora, att man pä 

 en gäng künde uti ett hus inhänga och torka (i rök) hän 

 vid 14 läster sill"^); sä hafver der pä 8 eller 9 mil längs 

 sjön, att räkna vid yttersta strandsidan. varit mänga tu- 

 sende hus och boningar*"^), och bodde otaligt folk vid alla 

 fjordar, stora och smä, och alla vikar och sund, pä öar 

 och holmar och fasta landet, sä vidt som samma sillfiske 

 brukas künde, hvarför dit ock seglade hvart är mänga 

 tusende skepp frän Danmark, Tyskland, Friesland, Holland, 

 England, Skotland och Frankrike tili att köpa och utföra 

 sill, och fmgo alla öfverflödigt nog, och forde den sedan 

 vidt uti längt bort liggande land tili människans föda och 

 underhäll.» 



Strax efter medlet af 1600-talen svnes sillen äter hafva 



*) Stör del af den fängade sillen härdröktes neraligen eller. som 

 det da hette, torkades i rök. intill dess detta beredningssätt tili formen 

 för sillsaltningen, när fisket började stärkt aftaga, är 1586 inskränktes 



genom förbiid emot utförsel af rökt si 



) Da fisket bedrefs med garn, behöfdes ock ett myeket betydan- 

 de antal fiskare för att kunna ästadkomma en stör fängst. Afven det 

 använda beredningssättet kräfde mj^cket folk. 



