131 



upphof tili den längsta och mest betydande af de fiskepe- 

 rioder, om hvilka man eger kännedom. Af berättelser 

 frän ären 1754 — 1759 om sillfisket kan inhemtas, att det- 

 samma begynte med vintren 1747 — 1748 med fängst af 

 jämförelsevis tarfligsill »i ßohusläns norra skärgärd emellan 

 Strömstad och den sä kailade Kungshamnen samt Graf- 

 varne», och att »sillen är 1752 samt intill närvarande tid 

 (15 febr. 1759) har förr och senare i September, Oktober, 

 november och december mänader tili obeskriflig mängd 

 ifrän djupet stigit tili stränderna och uppä grund i skär- 

 gärden utanför Göteborg och vid Marstrand, der den i 

 forna tider haft sitt stand» "•'), och uti rikets Ständers öfver 

 fiskerierna i riket förordnade deputations berättelse och be- 

 tänkande den 22 april 1761 kan inhemtas, huru sillen 

 »frän är 1750 (1752?) egentligen haft sitt stand i södra 

 skärgärden emellan Göteborg och Marstrand samt ungefär 

 tre ä fyra mil norr om (sist) berörda stad». Af nämnde 

 deputations handlingar för 1764 synes, att sillen da hade 

 »om hosten sitt mesta dref och stand pä bägge sidor om 

 Marstrand och somliga är i mera öfverflöd uti göteborgska 

 skärgärden, da hon äfven visar sig vid halländska kusterna», 

 fast hon »dock likväl utbredde sig om höstetiden eller 

 emot vintren nägot närmare ät norden ända tili Gullmars- 

 fjorden och stundom närmare ät gränsen» (emot Norge), 

 och af en 1765 utgifven broschyr »om en fiskeridirektions 

 nödvändighet i Göteborgs och Bohus län» framgär likaledes, 

 att fiskets stamhäll da utgjordes af den södra och mel- 

 lersta skärgärden, hvilket ock af »trangrums-akten» och 

 talrika senare handlingar bestyrkes. Uti »rikets Ständers 

 fiskerideputations sammandragna berättelse och betänkan- 

 de» den 15 januari 1770 heter det vidare, att sillfisket 

 fortfarit »vid de bohuslänska stränderna uti ett jämnt lopp 

 inemot tjugu ärs tid, endast med den förändring, att sillens 

 dref och ymnighet inom skären under de. näst förflutna 

 ären visat sig i nägon mon närmare tili norden an i detta 

 strandfiskets början» ••=*). Enligt »trangrums-akten» skall 



*) Bohuslänsk Fiskeritidskrlft, 1885, sid. 2,5,292; 1890, sid. 206. 

 **) De allra första ärens jämförelsevis obetydliga fiske i norra 

 skärgärden synes da redan hafva räkat i glömska, hvadan ocksu upp- 

 gifterna om fiskeperiodens början först 1750, 1751, 1752 eller t. o. m. 

 1753 börja blifva allt vanligare. Jämför Bohuslänsk Fiskeritidskrlft, 

 1885, sid, 296, 305-306, 307. 



