132 



sillen nemligen da hafva under mänga är i det närmaste 

 öfvergifvit den s. k. Göteborgs-skärgärden, der hon senare 

 endast jämförelsevis mindre ärvisst fängades. Ar 1773 

 skall sillen sälunda, fast mycket sent pä hosten eller kan- 

 ske riktigare uttryckt i början af vintern, begynt visa sig 

 och fängas t. o. m. sä längt nordligt som i trakten af 

 Strömstad, och frän 1778 gick sillfisket tili äfven vid Hval- 

 öarne i Norge. Ungefär vid samma tid började sillen an- 

 tagligen ock att ymnigare fängas i nejden af Langesund, 

 hvilket fiske emellertid skall hafva upphört med är 1785*). 

 Af den nyss äberopade, är 1784 utgifna »trangrums-akten» 

 framgär vidare, »att bade de mesta och största transjude- 

 rier» under 1770- och början af 1780-talen voro belägna 

 »kring Uddevalla och Marstrand», d. v. s. uti mellersta 

 skärgärden. Uti »handlingar och protokoller, rörande kongl. 

 majits i näder förordnade beredning öfver sillfiskerihand- 

 teringens närmare reglerande, 1788» framhälles flerstädes, 

 hurusom sillen da hade sitt »hufvudständ uppä och omkring 

 Ellös- och Elgöfjordarne», d. v. s. uti mellersta skärgär- 

 den. Vidare pävisas dersammastädes, huru sillfisket da 

 tog sin början »omkring eller vid slutet af Oktober mänad, 

 da sillen fängades längst norr vid GuUholmen och Lyse- 

 kil», och huru »sillfängsten gemenligen började omkring 

 Marstrand, vid Klädesholmarne, i och omkring Brunskärs- 

 fjorden, pä hvilka ocksä den mesta sillen fängades, deri- 

 genom att sillen mest sökte dessa stallen», samt huru, »da 

 vintren närmare nalkades, sillen flyttade sig mera norr ät, 

 sä att hon uti största ymnighet fängades vid Grafvarne, 

 Hunnebostrand, Fiasko och ändtligen mot slutet omkring 

 Salto, som är en mil söder om Strömstad.» Liknande för- 

 hällanden fortforo framdeles att vara rädande intill fiske- 

 periodens slut med vintren 1807 — 1808 i norra och med 

 vintren 1808 — 1809 i mellersta skärgärden'^*). 



*) Jämför: Deutsche Fischerei-Zeitung, 1882, sid. 45. 

 **) Den för sillfisket under perioden egendomliga ordningen. hvilken 

 Titmärkes af ett sillens första uppträdande vid södra delen af mellersta 

 skärgärden och derifrän sä smäningom skeende dref utefter kusten emot 

 norr, ansägs fordom af skärgärdsbefolkningen för att vara sä särskildt 

 kännetecknande för det ymniga fisket af stör sill att, da ett liknande 

 förhällande egde rum vid det rika lottsillfisket under vintren 1842 — 

 1843, sä antog man pä grund deraf ocksä allmänt i skärgärden, det 

 «n ny fiskeperiod begynt med samma fiske (Handlingar rörande sill- 

 fisket i bohuslänska skärgärden. Stockholm 1843, sid. 174—175). 



