135 



gorna blossande lamphusen mängdubblades mot de ruUan- 

 de vägorna. Allt var lif och rörelse, och förtjänsterne 

 räknades i tunnor guld. — Nu ser man af all denna herr- 

 lighet intet mer an blotta ruinerna, endast här och der 

 finner man en lutande koja, som i likhet med en förfallen 

 grafvärd väcker en sorglig känsla äfven hos den frem- 

 mande äskädaren. — Matte snart dessa af tusende begrätna 

 och efterlängtade tider äterkomma». 



Den egentliga samlingsplatsen för all denna »det yp- 

 pade ymniga sillfisket» ätföljande näringsverksamhet utgjor- 

 de länets mellersta skärgärd, der de flesta och största sill- 

 beredningsverken och de mest betydande fiskelägena funnos. 

 Främst i afseende pä antatet och betydelsen af sina bade 

 trankokerier och salterier stod Tjörn, hvilket efter en ännu 

 tillgänglig förteckning frän 1792 da egde 52 trankokerier, 

 belägna hufvudsakligen ä södra och vestra kusterna af ön. 

 Bland dessa var äfven den största och namnkunnigaste af 

 länets samtliga sillförädlingsanstalter eller den ä Bringe- 

 bärsholmen*). Näst i ordningen inom mellersta skärgär- 

 den kommo Ellösfjordens stränder med Skaftölandet. 

 Morlanda pastorat räknade nemligen 38 transjuderier'^*). 

 Andra koncentrationspunkter för sillberedningen uppstodo 

 i Inlands södra härads skärgärd frän och med Bläkullen 

 intill Brunskär samt vid Hisingens sydvestra hörn med det- 

 samma angränsande skärgärd. Vid Marstrands hamn funnos 

 blott tvänne mindre trankokerier och vid inloppet tili Al- 

 brektssund ä Kvillmansholmen ett större sädant *'•'■•'). Mar- 

 strands betydelse under förra sillfiskeperioden var sälunda 

 ej synnerligt stör, utan berodde hufvudsakligen pä fri- 

 hamnsrätten samt pä bränvinshandel och dylikt. Marstrand 

 var da liksom under 1500-talens fiskeperiod i verkligheten 

 en nöjenas för att icke säga lastbarhetens hufvudort inom 

 skärgärden, hvadan ock dess betydelse för hafsfisket upp- 

 hörde samtidigt med sillfiskeperioden. Vid Göteborgs hamn 

 äter lägo flera sillberedningsverk, bland hvilka rökerierna 

 särskildt äro förtjänta att nämnas. Strömstad deremot 



*) Handlingar rörande sillfisket i bohuslänska skärgärden. Stock- 

 holm 1843, sid. 4. 



**) König, P., Om trankokningen i Bohiis län (Kongl. Vetensk. 

 Acad. handl. för är 1817), sid. 47. — Bohuslänsk Fiskeritidskrift, 

 1885, sid. 318. 



***) Trangrums-Acten. Stockholm 1784, sid. 195. 



