150 



sei skall försummas för skärgärdens och dess hafsfiskes 

 skull, men väl att sädan samfärdsel bör iitverkas i de in- 

 tressens namn, för hvilka den i verkligheten ön- 

 skas, och ej uti bohuslänska skärgärdens. Kraftiga för- 

 sök hafva nemligen gjorts frän städerna och de större bad- 

 orterna att använda bohuslänska hafsfiskebedriftens främ- 

 jande äfven säsom svepskäl för utverkandet af statsan- 

 slag tili ändamäL som hafva blott helt litet eller alls 

 intet med samma bedrift att beställa, annat an att möj- 

 ligast kraftigt hindra bohuslänska skärgärdens utveckling 

 tili ekonomisk själfständighet» ■•■). 



Redan af hvad sälunda anförts, torde vara füllt klart, 

 att bohuslänska skärgärden endast kan erhälla den för- 

 bättrade samfärdsel. som den för fiskerinäringens och 

 fiskaresamhällenas förkofran behöfver, af staten, och detta 

 blifver an mer tydligt, om man tager hänsyn tili de nu- 

 tida samfärdsmedlens och särskildt järnvägarnas stora an- 

 läggningskostnad, hvilken för skärgärden omöjliggör hvarje 

 tanke pä att fiskarebefolkningen själf skulle med egna 

 krafter kunna ästadkomma det nödiga. Att staten själf 

 eger icke blott telegraf- och telefon- samt postanstalterna, 

 utan äfven de för fiskerinäringen behöfliga järnvägarna 

 inom bohuslänska skärgärden, är ock oundgängligen nöd- 

 vändigt, om nämnda anstalter sä väl som järnvägsförbin- 

 delser skola komma möjligast mänga och dessa möjügast 

 rättüist tili del och om icke järnvägarne, genom att alle- 

 nast utsträckas tili de med privilegier och bränvinsförsälj- 

 ningsmonopol försedda rika samhällena, skola. i stallet 

 för att gagna. blott i an högre grad öka den utsugning 

 af skärgärden, som genom dessa samhällen eger rum. 

 Statens öfvertagande af de för fiskerinäringen behöfliga 

 järnvägsliniernas byggande är ock af nöden, om de bohus- 

 länska järnvägarne skola utföras efter en väl genomtänkt 

 plan i sädan ordning, att fordeten af järnvägsförbindelse 

 kommer möjligast mänga tili godo och ej blifver allenast 

 ett näringsutvecklingen ytterligare hämmande monopol för 

 de nämnda privilegierade samhällena. Man fär dessutom 

 vid denna allvarliga saks bedömande icke förgäta att järn- 



*l BohiLslänsk Fiskeritidskrift, 18S9. sid. 26-31. - Handlingar 

 rörande ätgärder tili samfärdselns förbättrande. nionde samlingen, 

 sid. 26-31. 



