20 



en utvecklad sjelfstyrelse i tillämpliga delar inom de skilda 

 orterna och detta genom att lemna Kongl. Maj-.ts Befall- 

 iiingshafvande biträde af sakkunniga, för iiäriiigen intresse- 

 rade personer, utgörande en uämnd, ungefärligen motsva- 

 rande den af Landstinge! i förut afgifvet underdänigt förslag 

 för detta län begärda. Skulle svärigheter möta att tili 

 ledamöter i sädan nämnd finna tillräckligt antal personer, 

 som icke äro direkt intresserade uti näriugen, torde valbar- 

 heten icke göras deraf beroende, dk lagens bestämnaelser 

 om jäf i allmänhet vederbÖrligen iakttagas, och för tillämp- 

 ningen af den af fiskerikomiten äberopade frivillighets- eller, 

 säsom den snarare torde böra benämnas, sjelfstyrelsepriuci- 

 pen synes naringens framtida utveckling snarare kunna vänta 

 fördelar af näringsidkares biträde vid ordnandet af länens 

 fiskerier, men dertill erfordras, att uämndens behörighet icke 

 iuskräukes tili de angelägenheter, hvarmed densamma enligt 

 fiskerikomitens förslag skulle taga befattuing, utan hellre 

 utvidgas, sä, längt fiskeristyrelsens uppdrag enligt samma 

 förslag skulle sträcka sig. Da uämndens äligganden, i fall 

 nu framställda äsigter vinna nädigt bifall, skulle komma att 

 ökas utöfver hvad af Landstingets förra uuderdäniga fram- 

 ställning kunnat blifva en följd, anser sig Landstinget böra 

 afstä frän sin förut hysta äsigt, att nämndens ledamöter 

 icke skulle ätnjuta nägon ersättning» *). 



Yid riksdagen är .1885 beviljades dels pä grund af fram- 



*) Underdaniga utlätanden af Üfverstäthallareembetet och Stockholms 

 stadsfullmäktige samt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande och Landstingen i 

 anledning af särskilda komiterades den 3 Mars 1883 afgifna betänkande 

 med förslag tili ny fiskeristadga m. m. Stockholm 1885, sid. 282 — 284. 

 — Att Landstinget afvek frän sin 1882 intagna kloka hällning att den 

 oumbärliga fiskeristyrelsen för länets hafsfiske borde utverkas sasom en 

 undantagsförmon pä grund af befintliga undantagsförhällanden bade sin 

 grund deruti, att i den komite, som bade att upprätta förslag tili Lands- 

 tingets utlatande, sutto tre stadsbor och tvä landtbor men ingen skärgärdsbo 

 och att det genom öfverträdelse af landstingsförordningen lyckades lands- 

 höfdingen-ordföranden att utestänga länets sakkunnigaste personer frän nämnda 

 komite. Den 1882 begärda fiskeristyrelsen skulle för öfrigt säsom sädan 

 enligt Landstingets skrifvelse blifva likstäld med ett centralt embetsverk. 



