42 



tidningeii och har sedan dess utgjort anledning tili en liflig 

 strid i länets tidiiiDgspress*). 



Under den tid af femtio är, som förflutit, sedan Riks- 

 dagen först beviljade ett anslag ä ordinarie stat tili »fiske- 

 rinäringens understöd», har sälunda frägan om samma 

 närings administration äunii icke funnit sin slutliga lösning, 

 utan kämpa fortfarande tvänne motsatta hufvudriktningar 

 för denna administration med hvarandra om herraväldet, 

 den ena äsyftande administration genom sjelfherrskardöme 

 frän hufvudstaden och den andra administration genom 

 sjelfsty reise i orterne, dervid den förra visserligen för 

 tillfället fätt öfvertaget genom kongl. kungörelsen den 8 

 november 1867 och genom Kongl. Landtbruksstyrelsens in- 

 rättande är 1889, men den senare genom Riksdagens beslut 

 ären 1878 och 1891 dock visat sig halva starkare rotfäste 

 i folkets öfvertygelse och önskningar, hvadan utgäugen icke 

 hör vara oviss, sedan ställningen en gäug blifvit klar. Hvad 

 särskildt bohuslänska hafsfiskebedriften vidkommer, sä bör 

 icke gerna kunna vara mer an blott en mening derom att 

 en administration af densamma genom sjelfherrskardöme ef- 

 ter Kongl. Landtbruksstyrelsens förslag skulle lända tili lika 

 stört men som en administration genom sjelfstyrelse tili gagn 

 och att en administration af senare slaget utgör rent af en 

 oundgänglig förutsättning för en tillfredsställande utveckling 

 af rikets största och mest betydande fiske. 



Ä. y. L. 



*) Eohusläningen, üddevalla 1891, Xio 60, 64, 66, 67, 68, 71, 74, 

 76 (A), 78, 80. — Bohusläns Allehanda, Uddevalla 1891, N:o 66. — Gö- 

 teborgs Handels- och Sjöfarts-Tidning, 1891, N:o 123 (A), 124, 152 (B). — 

 Göteborgs-Posten, 1891, ]S^o 130, 132, 161. — Isjheterna, Göteborg 1891, 

 N:o 23. 



