VI 



och koncentreras uti de fiskeidkande samliällena 

 sjelfva." 



,Säsom ett ouiidgängligt vilkor härfÖr stär emellertid 

 skärgärdens förseende med de för fiskebedrifteus utveckling 

 oumbärliga sa mfärdsanstalterna och bland dem särskildt 

 de üödiga jernvägslinierne ut tili Bohusläus bästa hamnar i 

 de lör hafsfiskebedriften mest betydande delarne af skar- 

 gärden, och i öfvereiisstämmelse härmed har äfveii en möj- 

 ligast fullständig utrediiing af frägan om bohusläuska 

 skärgärde ns förseende med tidsenlig samfärdsel hit- 

 tills mäst utgöra en hufvuduppgift för Bohuslänsk Fiskeri- 

 tidskrift, hvars innehäll mäst i väsentlig mon utgöras af just 

 denna utredning." 



Den här sälunda angifna verksamhetsriktningen för Bo- 

 huslänsk Fiskeritidskrift liksom lör alla välsinnade sträfvan- 

 den att utveckla bohuslänska hafsfiskebedriften och 

 skärgärden tili möjligast höga Ständpunkt, har nu 

 blifvit sä mycket mer af behofvet päkallad som det visat 

 sig att icke blott den inom länet befintliga fiskeriadministra- 

 tiorien motverkar en sädan utveckling, utan äfven Kongl. 

 Landtbruksstyrelsen med ett det mest förkastliga och mot 

 här fordrade verksamhetsriktning liendtliga syfte söker slä 

 under sig bohuslänska hafsfiskebedriftens s. k. administra- 

 tion, ehuru de för dennas ombesörjande nödiga krafterna 

 fullständigt saknas hos samma styrelse. 



Lilldal, Yarekil, i december 1891. 



Axel Vilh. Ljungman. 



