100 



uti fiskeri-intendentens ställning icke skulle komma tili 

 stand, funne förvaltningskomiten, som förmodade att vid 

 frägor om förändringar i fiskeristadgan m. m. vetenskaps- 

 akademien fortfarande komme att höras, intet hinder i öfrigt 

 möta för öfverflyttning pä förvaltningskomiten af de fiskeri- 

 uäringen rörande ärenden, som af kommerskollegiet hand- 

 lades, helst en sädan öfverflyttning icke förauledde behof 

 af nägon förstärkuing uti förvaltningskomitens personal, ej 

 heller uägot särskildt anslag. 



Yid underdänig föredragning den 5 Mars 1875 af komi- 

 terades betänkande samt förvaltningskomitens deröfver af- 

 gifna utlätande förklarade emellertid dävarande chefen för 

 civildepartementet sig icke kunna biträda hvad komiterade 

 med afseende ä fiskeriärendena föreslagit, hvarvid han bland 

 annat anforde, att om ocksä sötvattensfisket och i viss mon 

 äfven östersjöfisket künde betecknas som binäringar tili jord- 

 bruket, künde deremot detsamma icke med lika fog pä-stäs 

 om hafsfisket vid vestra kusterna, hvilket mäste betraktas 

 säsom ett fiitt och sjelfständigt yrke. Uppsigten öfver ifräga- 

 varande fiske i Göteborgs och Bohus län samt Hallands län 

 utöfvades af en särskildt för äudamälet antagen tillsynings- 

 man, hvilkens aflöning bekostades dels af vederbörande hus- 

 hällningssällskap och dels medelst anvisade statsbidrag. 

 Denne tjensteman tillhandaginge Konungens befallningshaf- 

 vande med erforderliga upplysningar vid handläggningen af 

 ifrägavarande fiskeriärenden och emottoge af dem nödiga 

 förhällningsorder, hvilken anordning hade befunnits särdeles 

 lämplig och derför syntes, ätminstone tillsvidare, böra blifva 

 beständande. Om det emellertid skulle anses vara af nägon 

 synnerlig vigt att den befattning, som kommerskollegiet, i 

 egenskap af mellaninstans, dittills haft med emottagande 

 frän Konungens befallningshafvande och öfverlemnande tili 

 Kongl. Maj:t af ofvan omförmälda redovisningar för anvisade 

 statsbidrag, komme att upphöra, syntes dessa redovisningar 

 kunna utan olägenhet frän Konungens befallningshafvande 



