155 



genom förbud*), eii verksamhetsart som viel öfriga närin- 

 gars administration endast undantagsvis förekommer, ocli att 

 detta förhällaüde ä ena sidan gör en administration genom 

 sjelfstyrelse an mer önskvärd för hafsfiskebedriften och ä 

 andra sidan innebär en fara för nämnda bedrift med hän- 

 syn tili förslaget att administrera densamma efter de för 

 sötvatteusfisket gemenligen tillämpade grunderna. Fiske- 

 förbuds anordnande genom en byräkratisk myndighet i ett 

 land som Sverige med oinskränkt envälde hos regerin- 

 gen ä det ekonomiska lagstiftningsomrädet innebär alltid 

 en allvarlig betänklighet. Den hierarkiskt centraliserade 

 fiskeriadministrationens makt skulle ock, i händelse Kongl. 

 Landtbruksstyrelsens förslag vunne bifall, blifva rent af väd- 

 lig och lända tili hvarjehanda demoralisation, om afgörandet 

 af de utaf Riksdagen beviljade anslagens fördelning skulle 

 helt och hallet eller i väsentlig mon läggas i samma admi- 

 nistrations händer, under det att den inom nämnda admi- 

 nistration bestämmande chefens ansvar och den kontroll, 

 denne chef i sin ordning blefve underkastad, ju komme att 

 varda jemförelsevis ringa. Mängfaldigadt skrifveri och trassel 

 jemte hvarjehanda humbug med mer eller mindre vetenskap- 

 lig anstrykning samt lysande resultat i tidningspressen och 

 embetsberättelser men icke i verkligheten skulle helt visst 

 varda den füllt säkra följden af ett insläende pä den af 

 Kongl. Landtbruksstyrelsen förordade vagen. 



*) Fiskeförbud päyrkas tyvärr allt för ofta af fiskeritjenstemän och 

 andre, som syssla med fiskerierna, dels för att dölja okunnigheten om hvad 

 som verkligen är af nöden att ätgöra tili fiskets främjande, dcls för att mo- 

 tivera anställandet af fiskeritjenstemän för förbudsbestämmelsernas genom- 

 förande, dels för att gynna vissa fiskeriintressen, som hafva fördel af iu- 

 skränkning i nagot visst fiske under en viss tid, dels ock i afsigt att gagna 

 fisket geuom lekfiskeus fredande eller geuom förhindrandet af ödeläggande 

 fiske under olämplig tid a äret, o. s. v., fastän nödig visshet om att ett 

 godt resultat deraf vore att förvänta saknas. Fiskeförbuden utgöra genom 

 det band de lägga ä fiokebedriftens utöfning och genom den kostsamma till- 

 syn, deras genomförande kräfva, i regeln ett stört ondt elier atminstone en 

 stör fara för fiskebedriftens utveckling tili största möjliga höjd. För myc- 

 ken reglementering och lör mänga fiskeritjenstemän med för mycken makt 

 utgöra nemligen stora hinder för fiskebedriftens höjande. (Utg. anm.) 



