190 



torn A. H. Malm, af Eder benämnd fiskeriintendent, inne- 

 fattande anhällan, att det tili tillsyningsmaimen utgäende 

 arfvodet matte frän och med innevarande är varda med ett 

 tusen kronor förhöjdt; i hvilket afseende Malm hufvudsak- 

 ligen anfört, att han Lade att afgifva utlätanden i fiskeri- 

 ärenden, att uppgöra förslag tili särskilda stadganden rörande 

 fiskets bedrifvaiide, att under resor göra sig uuderrättad 

 om fiskeriernas tillständ samt tillhandagä dem, som sädant 

 önskade, med upplysuingar och räd rörande fisket, att upp- 

 rätta fiskeristatistik, att föreslä ätgärder tili fiskets förkofraii 

 genom förbättrade fiskemetoder, fiskeiis ändamälseiiliga be- 

 ledning tili handelsvara m. m., att tillse det säväl länets 

 särskilda fiskeriförordningar som den allmänna fiskeristad- 

 gau efterlefdes och att afgifva ärsberättelser; att allt detta 

 medförde icke oansenliga utgifter för resor, farkost, materiel 

 och litteratur ra. m.; samt att Malm, som sjelf hölle sig 

 med tjenstebät, hvilken vore för befattuingeus uppehällande 

 erforderlig, mäste i anledniiig af arfvodets ringhet ärligen 

 göra förluster genom de utgifter, tjensten föranledde, och 

 hvilka dämera tili följd af sillfiskets tillväxt betydligt ökats*); 

 varande af Eder, under äberopande af de utaf Malm an- 

 dragna skäl, hemstäldt, att Malm's anhällan matte af Oss 

 bifallas. 



Vidare hafven I, enligt hvad Värt och Rikets Kommers- 

 kollegium uti üfver Malm's nyssberörda anhällan afgifvet 

 underdänigt utlätande' anmalt, uti skrifvelse tili Kollegium 

 af den 29 December 1890, med öfverlemnande af en utaf 

 Malm afgifveu, af ätskilliga tabeller ätföljd berättelse, om- 

 fattande storsjö- och makrilfiskena under kaleuderäret 1889, 

 vinterfisket 1889—1890, sill- och skarpsillfiskena hosten 1889 

 och vintern 1889 — 1890, hummer- och ostronfiskena under 

 de för dessa fisken tillätna tider, räknadt frän hosten 1889 



*) Det behöfver knappast sägas Awr dessa uppgifter om fiskeritillsy- 

 ningsmanuens verksatuhet motsvaras af verkligheten. Jfr ofvan sid. 5, anm., 

 33, 37, 140—141, 161 — 163. (Utg. anm.) 



