213 



Lagstiftningen för hummerfisket. 



I. 



Säsom resultat af de utaf professor S. Nilsson under 

 ären 1826—1832 utförda vetenskapliga undersökningarna 

 rörande hafsfisket vid rikets vestkust blef bland aiuiat för- 

 bud emot fiskande och försäljning af hummer ifräu början 

 af juli tili medlet af September mäuad, eller »under den 

 tid af äret, da densamma vanligen fäller rommen och om- 

 byter skal», faststäldt för Bohuslän genom kongl. kungörelse 

 den 31 augusti 1833 och för öfriga delar af riket, der 

 hummer finnes, den 21 april 1837 \id päföljd för den som 

 i ena eller andra fallet deremot bröte att böta 6 Rdr 32 sk. 

 banko, äklagarens ensak*), Detta förbud fick inflyta uti 

 §§ 23 och 38 af kongl. fiskeristadgan den 29 juni 1852, 

 der dock straffpäföljden bestämdes tili böter af frän 5 tili 

 20 Rdr banko samt förlust af fängst och redskap. Genom 

 kongl. kungörelsen den 10 december 1880 förbjöds vidare 

 vid enahanda bot fiskandet och försäljandet af hummer, 

 som icke i längd häller 21 ceutimeter, beräknadt frän huf- 

 vudets spets tili ändan af stjerten. Genom kongl kungörelse 

 den 24 april 1890 utsträcktes slutligen fridlysningstiden 

 äfven tili senare hälften af September. 



Fiskarbefolkningen är säsom bekant i regeln föga gyn- 

 samt stämd mot inskränkningar i fiskets utöfning medels 

 förbud, och hafva fördenskull heller icke saknats försök att 

 erhälla förbuden mot hummerfiskets utöfning under viss tid 

 af äret upphäfda eller inskränkta. Det senaste af dessa 

 försök ntgöres af nedanstäende ansökan tili Kongl. Maj:t. 



*) Bohuslänsk Fiskeritidskrift, 1884, sid. 306. (Utg. anm.J 



