214 



• 

 Till Konungen. 



Uti nädig kungörelse den 24 april förra äret har Eders 

 Kongl. Maj:t förordnat om utsträckiiing af fridlysningstiden 

 för hummer tili äfven senare hälften af September mänad, 

 meu da deiina förändring af 23 och 88 §§ af nädiga fiskeri- 

 stadgan den 29 juni 1852 vällat fiskarena stora olägenheter, 

 derigenom att fisket utan tillräcklig anledning inskränkts 

 under en del af äret, da, det i regeln lämpligen kan be- 

 drifvas; fä vi undertecknade bohuslänske skärgärdsbor här- 

 med pä nedan anförda grunder underdänigast anhälla om 

 nädig rättelse. 



Förändringen i fräga har sitt upphof uti en ansökan 

 frän länets fiskeritiilsyningsman doktor A. H. A. Malm, 

 hvilken senare, säsom allmänt kandt är, icke eger nägon 

 nämnvärd kunskap om vare sig bohuslänska skärgärden 

 eller hafsfiskebedriften eller eljes ädagalägger nägot intresse 

 för bohuslänska fiskerinäringen *), men lätit, utan att när- 

 mare utreda sakeu, förleda sig af det i början af hosten 

 188Ö rädande undantagsförhällandet, att en mängd hummer 

 dog i bade tinor och sumpar, tili att begära den ifräga- 

 varande inskränkningen i hummerfisket hos Eders Kongl. 

 Maj;ts Befallningshafvande i Göteborg, som, utan att förut 

 höra fiskarbefolkningen**), förordade det förhastade 

 förslaget hos Eders Kongl. Maj:t. 



Förkortandet af tiden för höstfisket efter hummer är 

 sä mycket känbarare som det ymniga sillfisket numer under 

 en betydande del af hosten rycker fiskarbefolkningen bort 

 frän hummerfisket och som talrike fiskare nu under senare 

 hälften af September beröfvas den lönande inkomst, de förr 

 hade af hummerfisket. ür syftet att föröka hummerus 



*) Bohuslänsk Fiskeritidskrift, 1890, sid. 144, 145—147; 1891, sid. 

 140—141, 161 — 163, 195 — 196. (Utg. anm.J 



**) Sä skedde deremot icke vid det Ursprungliga förbudets utfärdande 

 och sä bör heller icke nägonsin i strid mot den svenska fiskerilagstiftningens 

 anda ske med hänsyn tili lokala fiskeförbud, tili hvilka dei ifrägavarande i 

 verkligheten ju äfven är att räkna. (Utg. anm.) 



