266 



iiiugar skall säkerligen i allt, som är af hufvuclsaklig be- 

 tydelse, leda tili samma resultat, som Orosts och Tjörns 

 Fiskeriförening förut kommit tili, d. v. s. att man först och 

 främst bör tillgodose de större fiskelägen och för fiskebe- 

 drifteu mycket betydande platser inom skärgärden, som änim 

 äro i saknad af telefonförbindelser, ehuru det helt visst 

 torde vara antagligt, att bohuslänska skärgärden redan nu 

 behöfver längt fler nya stationer äu de föreslagna och att 

 de skilda telefonanläggningarne snart nog böra samman- 

 bindas med hvarandra pä det af samma förening autydda 

 sättet. 



2:o. 

 De särskilda fiskenas och fiskaffärernas olika 

 behof af telefonförbindelser. 

 Säsom upprepade ganger pävisats i de under de senare 

 ären frän Orosts och Tjörns fögderis skärgärd härrörande 

 yttrandena öfver fiskebedriftens främjande medels telefon- 

 anläggningar, är det företrädesvis affären i farsk fisk, som 

 är i behof af telegraf- och telefonförbindelser, och detta ej 

 blott med hänsyn tili sillfisket, utan äfven med afseende pä 

 det s. k. vinterfisket, makrillfisket och hummerfisket samt i 

 högre grad under den varmare ärstiden an under den kallare. 

 Utomskärsfisket är vidare, efter hvad älven utlandets erfa- 

 renhet gifver vid banden, särskildt i behof af dylik sam- 

 färdsel och dessutom framför andra fisken förtjent af att 

 jemte de lägen, frän hvilka det idkas, med alla tili buds 

 stäende medel upphjelpas, enär detsamma vid sillfiskeperio- 

 dens förestäende slut tvifvelsutan bar att i sä väsentlig mon 

 uppbära skärgärdens näringslif. Utomskärsfiskets förkofran 

 förutsätter emellertid en kraftig utveckling af de detta fiske 

 idkande lägena genom bland annat förbättrad samfärdsel. 

 Hvad frän Strömstad yttrats tili undanskjutande af storsjö- 

 fiskets och de storsjöfiske bedrifvande lägenas kraf pä om- 

 värdnad frän det allmänna, förtjenar alltsä intet afseende. 

 Den pä storsjöfisket grundade salterinäringen torde för öfrigt 



