•275 



bästa, derom mk Telegrafstyrelsen döma, meii obestridligt 

 torde vara att Orosts och Tjörns Fiskeriförenings uttalande, 

 att utvecklingen af de skilda bohuslänska telefonanläggnin- 

 garna tili ett sammaiihäiigaride s. k. provinsnät bör »ske i 

 ordning söderifräu med Göteborg säsom utgängs- 

 punkt och pä ett sädant satt att detta nät under 

 alla ärstider füllt motsvarar trafikeiis kraf», är 

 riktigt; ty utaf anordningar, som lemnade affärsrörelsen i 

 sticket, üär telefonering för affärers inledande mest behöfdes, 

 skulle näringslifvet skörda blott ringa gagn. 



8:0. 

 De med telefonstationer försedda orternas skyldig- 

 heter och rättigheter samt billiga anspräk. 

 Enligt kongl. brefvet tili Telegrafstyrelsen den 20 no- 

 vember 1885 samt Telegrafstyrelseus skrifvelse tili Konungens 

 Befalluingshafvaude i länet den 30 augusti 1889 (Bohuslänsk 

 Fiskeritidskrift, 1886, sid. 151; 1889, sid. 19-21) äro de i 

 bohuslänska skärgärden med statsmedel samt tillskott frän 

 länets landsting och hushällningssällskap, kommuner och 

 enskilda personer utförda telefonanläggningarna att betrakta 

 säsom en fiskebedriftens främjande afseende gäfva ät skär- 

 gärdskommunerna med skyldighet för dessa att sörja för 

 Stationernas »behöriga betjenande», hvadan andra näringar 

 och intressen ej med fog kunna göra anspräk pä att samma 

 aniäggningar skola tili nämuda bedrifts uppenbarliga skada 

 gifvas en helt annan och ny användnmg an den ursprung- 

 ligen afsedda. Man hyser nemligen inom Orost och Tjörn, 

 tili inrättandet af hvilka öars telefonstationer äfven kommu- 

 ner och enskilda bidragit, den farhägan att om telefouför- 

 bindelse mellan ä ena sidan norra hälften af länet med 

 Lysekil och ä andra sidan södra hälften af länet med Mar- 

 strand och Göteborg anordnades pä det satt att de hvar- 

 andra närmast belägna stationerne sammanbundes med syfte 

 att fä använda de befintliga lokalledningarne äfven säsom 



