44 



sökt afböja länets hnshällningssällskaps ätgärder tili införande 

 af förbättrad sillsaltning efter skotska sättet*). 



Ej heller behöfves tillsyniagsmanneu för utvecklingen af 

 försäkriiigsväsendet inom bobusläuska skärgärden, enär hau 

 visat, att han sakuar duglighet att föra detta framät, och 

 enär han säsom styrelseledamot i länets »Fiskareföreniug» 

 motsatt sig äfven de mest nödiga förbättringar i löreningens 

 reglemente samt mäst uteslutas ur föreningans styrelse, hvil- 

 ket senare skedde nära nog enhälligt. 



An mindre behöfves tillsyningsmannen för yttrandens 

 afgifvande eller för utredningars eller fiskestadgars ästad- 

 kommande, enär han för sädana arbetens tillfredsställande 

 utförande visat sig sakna alla förutsättningar, hvarpä det 

 uämnda »förslaget tili ordningsstadga för sillfisket» och yttran- 

 dena den 20 sistlidne april öfver sillsalterinäringens utöfning 

 vid Stenungssund**) och den 28 sistlidne Oktober öfver lag- 

 stiftningen för hummerfisket torde vara mer an tillräckliga 

 bevis (Bil. A, Bil. B, Bil. C). De yttranden, som af Eders 

 Kongl. Majits befallningshafvande erhöUos frän kronobetje- 

 ningen öfver det merabemälda »förslaget tili ordningsstadga 

 för sillfisket», ädagalägga för öfrigt mer an väl att hos krono- 

 betjeningen förefans vida större kännedom om bade fiske- 

 bedriften och fiskerilagstiftningen an hos tillsyningsmannen. 

 I fräga för öfrigt om möjligen nödiga fiskestadgars utarbe- 

 tande har sädant och kan sädant icke annat an hindras 

 derigenom att fiskeritillsyningsmannen, säsom nii är fallet, 



"') Detta bevisas af, bland mycket annat, äfven den uppsats »om sill- 

 saltning», som offentliggjorts- uti Göteborgs och Bohus läns Hushallnings- 

 Sällskaps qvartalsskrift, 1891, sid. 199 — 221, och hvilken mer an tillräck- 

 ligt ädagalägger, bade att tillsyningsmannen fuilstäudigt saknar all praktisk 

 insigt i hvad som för sillsalterinäringens utöfning är af nöden och att han 

 tili och med är oförmögen att ens bjelpligt dölja sin rent af löjliga obe- 

 kantskap med nära nog allt hvad tili näringsutöfningeu börer och ej kunnat 

 af andres skrifter inhemtas. fUtg. anm.) 



"■'■) Tillsyningsmanneus beteende i denna fraga röjer en sädan partisk- 

 het och är af sä upprörande beskaffenhet att det är rent af lörvanansvärdt 

 att hau kunnat efter ett sädant prof pä sin tjensteverksamhet fortfarande 

 Dibehällas vid tjeusten. (Uff/, anm.) 



