47 



komite, öfveruppsyningsmannabefattuingeii viel bohuslänska 

 hafslisket (Bohuslänsk Fiskeritidskrift, 1885, sid. 68—69), 

 och bör med an större skäl nu förfaras pä samma satt med 

 fiskeritillsyningsmannabefattningen*). 



Ett skäl, som ytterligare talar för en sädau ätgärd är 

 att befattiÜDgen i fräga tillsatts utaii föregäende ansökau 

 samt under förhällanden fräii äfven den tillsattes sida, som 

 böra lata alla betänkligheter fara. AUmänna meningen inom 

 länet är ock den, att nuvarande innehafvaren af befattningen 

 erhällit densamma säsom ett slags pension pä grund af en 

 honom beskyddande Göteborgs-millionärs stora inflytande, 

 och att vederbörande vid första förordnandet voro väl med- 

 vetna om den tillfÖrordnades olämplighet fÖr tjensten; och 

 kan under sädana förhällanden väl icke försvaras att befatt- 

 ningen säsom en obehöflig sin ekur upprätthälles med anslag af 

 de medel, Riksdagen anvisat tili »tiskerinäringens understöd». 

 Pä grund af hvad sälunda i underdänighet anförts och 

 med hänvisning tili de underdäniga framställningar, som 

 frän Göteborgs och Bohus läns landsting samt talrike fiskeri- 

 idkare i bohuslänska skärgärden ingifvits tili Eders Kongl. 

 Maj:t, fär jag alltsä hemställa 



det matte Eders Kongl. Maj:ts och rikets kom- 

 merskoUegii hemställan om anslag tili arfvode 

 och bätlega ät en tillsyningsman vid Göteborgs 

 och Bohus läns hafsfisken icke vinna Eders Kongl. 

 Maj:ts bifall, utan den ifrägavarande tillsynings- 

 mannabefattningen, säsom icke blott obehöfiig 

 utan rent af för fiskebedriften menlig, indragas. 

 Lilldal och Varekil den 16 november 1891. 



Underdänigst 

 Axel Vilh. Ljüxgman. 



Eiksdagsman för Orost och Tjörn. 



*) Vid rikets hofrätter är det häfdvunnen sed att icke lemna nigra 

 ytterligare torordnaudea säsom domare at extra ordinarie tjenstemän, hvilka 

 ädagalagt otillfredsställande skickligbet vid domareerabetets utöfning. 



(Utg. anm.) 



