65 



Fiskeriinspektören i kongl. landthrukssty reisen har sä- 

 lunda intet annat att anföra tili stöd för sitt hätska anfall 

 mot detsamma an en massa rent personliga smädelser emot 

 mig samt den tydligt nog obefogade aumärkningen att för- 

 slaget, ehuru med flera ärs mellanrum tre ganger efter hvar- 

 andra antaget af länets landsting, dock skulle vara ett re- 

 sultat blott och bart af en »agitation» med reut »person- 

 ligt» syfte frän mig, utau nödgas hau rikta sitt väldsamma 

 klander emot den verksamhetsart, som hau tvärt emot för- 

 slagets egen ordalydelse med ett det mest förkastliga syfte 

 söker päbördaden öuskade liskeristyr eisen. Giltig anleduing tili 

 befogade anmärkningar förefaus uemligeu icke (Bil. A, Bil. B). 



Göteborgs och Bohus läns hushällningssällskap äter 

 söker i det underdäniga utlätande, hvars iunehäll Eders 

 Kongl. Maj:ts laudshöfding iörmätt emot sakkuuniges invänd- 

 ningar genomdrifva, att medels en den mest ytliga redogö- 

 relse för de ekonomiska förhällandeua inom bohuslänska 

 skärgärden göra troligt, att allt stode sä synnerligen Yäl tili 

 i deuna och att förhällandeua derstädes voro sädaua mau 

 gerua künde önska sig dem, meu förbigär med tydhgt syfte 

 helt och hallet det af mig och läuets landsting 1882 samt 

 i är äfven af talrika petitionärer fräu flera af länets större 

 fiskelägeu sä stärkt framhällna behofvet af kraftiga ätgärder 

 för afvärjandet af den hittills vid hvarje sillfiskeperiods upp- 

 höraude inträffade väldsamma ekonomiska krisen med ty ät- 

 följande uöd och eläude i skärgärden. Dylika ätgärders be- 

 höÜighet i enlighet med »allmäuna ekonomiska lagar» veder- 

 lägges icke med den fräu helt olikartade förhällauden länta 

 fräsen om »konstlade medel». Hushälluiugssällskapet söker 

 vidare göra troligt, att »utvecklingen af skärgärdens närings- 

 lif icke skulle skett hastigare eller pä ett fördelaktigare satt 

 under en oaflönad fiskeristyrelses myndighet», äu faktiskt 

 egt rum; meu förtiger dervid att förhällandeua i verklig- 

 heten äro sädaua, att hvarje ärlig utreduing mäste ädaga- 

 lägga, att nästau intet af allt det obestridligeu nÖdiga blif- 



5 



