89 



vande församliiig, hvilken länets höfcling egde sammankalla 

 fÖr att med heime ingä i rädplägning om medlen att be- 

 iordra länets ekonomiska väl, skulle det vara naturligt, att 

 ordförandeplatseu blefve honom tillerkänd. Sädaii är likväl 

 icke den Institution, Rikets Ständer, att sluta af deras i äm- 

 net aflätna skrifvelse, med landstinget afsett; det är deremot 

 en inom lagliga gränser beslutande församling, som de önska 

 att i denna institution se organiserad, och ur denna synpunkt 

 bar äfven nu ifrägavarande förslag blifvit utarbetadt. Den 

 beslutanderätt, landstinget skulle tillkomma, innefattar väl 

 icke den följd, att i allmänhet dess beslut ovilkorligeu 

 skulle erhälla bindande kraft; men besluten skola dock ut- 

 trycka landstingets sjelfständiga mening och erhälla verk- 

 ställighet, sä vidt ej ett högre statsintresse eller allmän lag 

 deremot lägger hinder. Den pröfning och kontroll, som ur 

 dessa synpunkter landstingets beslut torde böra uuderkastas, 

 och som uti detta förslag under §§ 58 — 60 äfven är reglerad, 

 utgör ett hulvudskäl att icke i landstinget insätta landshöf- 

 dingen säsom ordförande. Det vore att försätta honom i 

 en falsk ställning, som lätt kan undvikas genom den i sjelfva 

 verket högre ställning, honom enligt förslaget skulle till- 

 komma. Han skulle försättas i en falsk ställning, om hau, 

 efter att i sin egenskap af landstingets ordförande hafva 

 funnit sina der försvarade meningar och förslag rörande 

 länets angelägenheter underkända af tingets pluralitet, skulle 

 i egenskap af landshöfding, vidhällande samma sina äsigter, 

 anse sig föranläten att vägra fastställelse pä pluralitetens 

 beslut, äfven om goda skäl för en sädan vägran künde an- 

 föras. Missförständ och misstydningar künde sä lätt der- 

 igenom framkallas och mähända leda tili en splittring, som 

 hvarken för saken eller i allmänhet för institutionen vore 

 nyttig, och som alltsä redan derföre bör afböjas; och da 

 härtill kommer, att det äfven vore stridande mot andan i 

 vär lagstiftning att lata samma ärende i tvä instanser af 

 samma person handläggas och pröfvas, hafva komiterade^ 



