100 



Pä grund häraf hemställer utskottet: 



a) att Riksdagen mä i skrifvelse anhälla, att 

 Kongl. Maj:t täcktes taga i öfvervägande, huru 

 en verksam administration af hafsfisket sä val 

 vid rikets vestkust som ock, om sä af förhällan- 

 dena finnes päkalladt, vid dess sydkust lämp- 

 ligen mä kunna bringas tili stäud; 



b) att herr Ljungman's förevarande motion 

 icke mä tili nägon vidare ätgärd föraiileda. 



Stockholm den 19 februari 1892. 



Statsutskottets ofvanstäende förslag afslogs i Första 

 Kammaren den 24 februari 1892, men bifölls samma dag 

 i Andra Kammaren, dervid motionären anforde följande*): 



»Ehmu jag icke har nägot att invända mot det slut, 

 hvartill utskottet kommit, anser jag mig dock böra nämna 

 nägra ord för att förklara, hvad jag med senare delen af 

 min motion äsyftat, och äfven tillägga nägot med hänsyn 

 tili den utgäng, motionen fätt vid behandlingen i Första 

 Kammaren. 



Da de skrifvelser, Riksdagen förut under senare ären af- 

 gifvit i syfte att främja fiskerinäriugen, tillkommit pä grund af 

 hemställanden Iran statsutskottet, an säg jag, att min motion 

 ocksä borde behandlas af samma utskott; och derför mäste 

 jag tili motionen foga ett anslagsyrkande. Jag hade dervid 

 att välja mellan ä ena sidan den vanliga utvägen att begära 

 auslag tili utredning och ä den andra sidan ett anslags 

 uppförande pä ordinarie stat. Att jag icke valde det förra, 

 berodde derpä att Andra Kammaren sä nyligen som 1890 

 stärkt uttalat sig emot utredniug genom en komite. 



*) Riksdagens protokoU. 1892. Andra Kammaven. N:o 12, sid. 

 1—3. (Uig. anm.) 



