126 



§ 11. 

 Drifgarnbät skall föra lanterna eller böte 100 kronor. 



§ 12. 



Fiskeriintendenten eger att förbjuda nyttjande af sätt- 

 garn pä stallen, der de kunna antagas hindra sillens in- 

 steg, äfvensom att bestämma, i hvilken rigtning garnen 

 skola utsättas pä sädana stallen. 



Derjemte vare fiskeriintendenten berättigad att, da om- 

 ständigheterna göra sMant lämpligt, bestämma tiden för gar- 

 nens utsättning och upptagning. 



Öfverträdelse af hithörande förbud eller bestämmelser 

 straffes med böter intill 200 kronor. 



§ 13. 



Den, som utsätter garn öfver annans redan utsatta 

 garn, straffes med böter intill 100 kronor, men härvid gif- 

 ves icke af nägondera parten ersättning lör förspildt fiske. 



§ 14. 



När vad ar utsatt, mä garn icke sättas pä mindre af- 

 ständ frän vaden an 20 meter. 



Öfverträdelse häraf «traffes med böter intill 100 kro- 

 nor, hvarjemte vadlaget har rättighet att upptaga garnen 

 och lägga dem pä närmaste land. 



§ 15. 



När vad är utkastad och andra draglinan förts i land, 

 skall vaden, sävida icke is, storm, ström, ojemnheter pä 

 hafsbottnen, allt för stör sillmängd eller annat hindrar, utan 

 uppehäll dragas mot land, och ilanddragningen oafbrutet 

 fortsättas, ätminstone tills sillen är instängd. 



Uraktlätes detta, förvärfvas ej den företrädesrätt tili 

 kästet, hvarom talas i §§ 16 och 25. 



