136 



ä föreskriften i första punkten af § 31 i samma Instruktion 

 om vidtagande af sädana' »ätgärder» för befrämjande af i 

 orten öfliga näringars utveckling, som »kunna leda tili all- 

 mänt och enskildt gagn och förkofran,» da nägra vitesbe- 

 stämmelser icke mä enligt denna föreskrift fastställas och 

 ordningsstadgan i fräga utan sädana bestämmelser naturligen 

 blefve betydelselös. 



Förslaget kan ej heller fotas pä bestämmelserna i § 

 22 mom. 2 af fiskeristadgan den 29 juni 1852, enär mom. 

 4 af samma § bestämmer att högre vite an 75 kronor ej 

 mä fastställas för öfverträdelse af enligt denna § äväga- 

 bragta öfverenskommelser »tili fiskets bevarande och 

 upphjelpande,> men förslaget innehäller vitesbestämmelser 

 ända tili belopp af 4,000 kronor*). Sammalunda är ock fal- 

 let med § 45 i bemälda fiskeristadga, hvilken § blott med- 

 gifver utfärdandet af den instruktion, hvarefter de ordnings- 

 män i tjenstgöringen skola sig rätta, som för ordningens 

 vidmakthällande förordnats skola finnas ä fiskeläge eller 

 annan plats, der flere personer för fiskerinärings idkande 

 sig uedsatt, och som böra vara fiskare samt tillsättas genom 

 val af de fiskande. 



Förslaget äsyftar emellertid att efter en alldeles otill- 

 räcklig utredning varda pä ren administrativ vag stadfäst 

 af länsstyr eisen inom sä kort tid att det skulle börja till- 

 lämpas redan frän och med den 1 nästkommande augusti. 



Den norska förebilden tili förslaget är deremot grundad 

 pä en i ett utförligt betänkande framlagd utredning samt 

 pä ett allvarligt tillgodogörande af erfarenheten frän de in- 

 hemska sillfiskena. Den är ock afsedd att föreläggas stor- 



belopps erläggande utan äfven, säsom den der allena skulle ega rätt med- 

 gifva ätal, hafva att sjelf uppbära tva tredjedelar af samma belopp. 



(Ut^. anm.) 

 *) Länsstyrelsens befogenhet att i enlighet med föreskrifterna i § 22 

 fiskeristadgan utfärda stadganden för sadant fiske^ som icke är underkastadt 

 enskild eganderätt, torde för öfrigt vara allt för mycket tvifvel underkastad. 



fUtg, anm.) 



