140 



behofvet af eii dylik personal eljes icke kan anses vara 

 ädagalagdt. 



Förslagets stadfästande skulle vidare föra olägenheter 

 för näringslifvet i skärgärden med sig, bade derigenom att 

 det skulle fordra, det statsanslag rycktes bort frän för fiske- 

 bedriften vigtigare ändamäl tili genomförandet utaf stadgans 

 tillämpning*) och derigenom att allmänhetens tillförsigt tili 

 näringsutöfningens trygghet sälunda skulle minskas, 

 hvilket äter torde förorsaka att kapitalisterne blifva afskräckta 

 fr an att placera kapital i bedriften. 



Ett nytt, i öfverensstämmelse med svensk lag stäende 

 och för ändamälets vinnande mer dugligt förslag hör för- 

 denskuU utarbetas af sakkunnige och med skärgär- 

 dens näringslif förtrogne personer, och bohuslänska 

 fiskerinäringen i öfrigt förskonas fräu allt experimenterande 

 frän fiskeritillsyningsmannens sida, enär sädant alltid mäste 

 föra med sig en för samma närings utveckling skadlig miss- 

 tro tili näringsutöfningens säkerhet. 



zu. 



Motion i Andra Kammaren, n:o 197, om skrifcelse tili 



Kongl. Majit med begäran om upphäfvande qf §§ 



23, 27 y 38 och 40 i ßskeristadgan den 29 juni 



1852 m. m. 



Uti min motion i Andra Kammaren, n:o 194, har jag 



hemstält om aflätandet af en skritvelse tili Kongl. Maj:t 



med anhällan om upphäfvande af §§ 23 och 38 i kongl. 



*) '^Förslaget i fraga synes hafva tillkommit icke sä mycket för att 

 afhjelpa en befintlig brist i var fiskerilagstiftning som för att bereda ö k a d t 

 inflytande och derpä grundad högre aflöning at länets fiskeri- 

 tillsyningsman eller "fiskeriintendent" (sie!) sasom chef för den tillkom- 

 mande fiskeripolisen, ty utan personal fÖr den vidlyftiga stadgans genomfö- 

 rande blefve densamma naturligen fullständigt utan värde." (Bohusläningen, 

 Uddevalia, 1890, n:o 30; Bohusläns AUebanda, üddevalla 1890, n:o 30). 



(Vtg. anm.) 



