147 



Z. 



Till Konuiigeii. 



Med anledning af den i uppenbar strid mot hvad eljes 

 i liknande fall är öfligt stäende behandling, som pä grund 

 af Eders Kongl. Maj:ts nädiga remiss den 16 sistlidne nmj 

 kommit en frän min valkrets säsom riksdagsman i Andra 

 Kammaren ingifven underdänig ansökan om ändring uti §§ 

 23 och 38 af kongl. fiskeristadgan den 29 juni 1852 tili 

 del frän Eders Kongl. Maj:ts befallningshafvande i Göteborg, 

 fär jag, som i tjugu ärs tid nästan oafbrutet sysslat med 

 bohuslänska hafsfiskebedriften rörande angelägenheter och 

 derunder förvärfvat noggrann bekantskap med skärgärdsbe- 

 folkningeus iörhällanden, härmed i djupaste underdänighet 

 framlägga en gensaga mot Eders Kongl. Maj:ts nämnde be- 

 iallningshatvandes den 5 dannes öfver bemälda ansökan af- 

 gifna underdäniga utlätande. 



Efter en löregäende saklig utredning, dervid icke blott 

 framstäende naturforskare och kongl. vetenskapsakademien 

 sig yttrat, utan äfven fiskarbefolkningen hlef hörd, utfärda- 

 des under ären 1833 och 1837 förbud mot fiske af hummer 

 under tiden frän och med den 1 juli tili och med den 15 

 September, hvilket förbud bibehölls uti kongl. fiskeristadgan 

 den 29 juni 1852. Vetenskapsmännen framhöUo väl, att 

 ur synpunkten af hummerns förökande en utsträckning af 

 förbudet under sommaren künde anses gagnelig (Bohuslänsk 

 Fiskeritidskrift, 1885, sid. 92—93, 99, 110—111, 122, 148), 

 men Kongl. Maj:t ansäg sig icke böra fräugä den pä grund 

 äfven af fiskarbefolkningens medgifvande en gäng fastställda 

 freduingstiden*). Bland fiskarena var förbudet emellertid 

 aldrig riktigt omtyckt, och motionerne i bondeständet vid 

 riksdagarne ären 1850 — 1851 och 1859 — 1860 om förbudets 



*) Jfr Handlingar rörande sillfisket i bohuslänska skärgärden. Stock- 

 holm 1843, sid. 142. — Nya handlingar rörande sillfisket i bohuslänska 

 skärgärden. I. Göteborg 1874, tillägg, sid. 16, 21, 30—31. 



(Utg. anm.) 



