160 



Pä gruud af hvad säluuda anförts, fär jag härmed hem- 

 ställa, 



att kammaren ville för sin del besluta, att 

 Riksdagen matte i skrifvelse hos Kongl. Maj:t 

 anhälla om upphäfvande af §§ 23 och 38 i kongl. 

 fiskeristadgan den 29 juni 1852*). 

 Stockholm den 28 mars 1892. 



Axel Vilh. Ljungman. 



IV. 



Till Konungen. 

 I följd deraf att fiskeriidkarne i bohuslänska skärgärden 

 under \kven 1890 helt oväntadt öfverraskats af ett pä till- 

 skyndan af länets tiskeritillsyningsman ävägabragt förbud 

 mot fiske af hummer under senare hälften af Sep- 

 tember man ad, och sedan fiskarbefolkningen nu hunnit 

 förvärfva sig en för henne ledsam erfarenhet om detta för- 

 buds olämplighet; fä vi undertecknade äfven, i likhet med 

 hvad redan under förra äret egde rum frän fiskelägena i 

 Orosts och Tjörns fögderi i samma skärgärd, härmed i 

 djupaste underdänighet framhälla behofvet för vär ort af att 



*) Hemställan afsäg i Terkligheteu, säsora af den litet senare afgifna 

 motionen n:o 197 framgar, öfverförandet af bestämmelserna i §§ 23 och 38 

 tili »en särskild, efter föregängen saklig utredning och fiskeriidkarnes hö- 

 rande utarbetad fiskeristadga för hafsfisket vid rikets vestkust.» — Motionen 

 i fräga (n:o 194) afstyrkies af Andra kammarens tredje tillfälliga utskott i 

 ett af misstag i den mest ovanliga grad vimlande utlatande (n:o 

 18) och vann ej annat bifall af Riksdagen. an det som lag i godkännandet 

 af motionen n:o 197 och aflätandet af Riksdagens skrifvelse tili Konungen 

 n:o 85 (Bohuslänsk Fiskeritidskrift, 1892, sid. 140 — 145). 



(Utg. anm.) 



