163 



Om anordnandet af offentliga rapporter 

 under bohuslänska sillfisket. 



Redan i första början af innevarande sillfiskeperiod 

 framhölls af utgifvaren behofvet af ett ordnadt rapportväsende 

 (efter norskt föredöme) under det yppade ymniga sillfisket 

 tili underlättande af den färska sillens afsättning och tili 

 ledning särskildt för de talrika sillförarne samt utverkades 

 äfven auläggniug af för ändamälets näende nödiga telegraf- 

 och telefonstationer i skärgärden. Detta sälunda föreslagna 

 rapportväsende afsäg emellertid meddelandet af möjligast 

 tillförlitliga och snabba uppgifter ät fiskelägena och de 

 utmed hufvudleden för sillförarbätarnes färder bäst belägna 

 platserna i skärgärden med syfte att dessa uppgifter skulle 

 tjena tili ledning för fiskare, sillförare och förädlingsverkens 

 egare. 



Detta förslag motverkades emellertid liksom alla audra 

 skärgärdsbefolkningens bästa och utveckling tili varaktigt 

 välstäud afseende ätgärder utaf inflytelserike personer i stä- 

 derna och ledde säluuda ej tili äsyftadt resultat; men den 

 frän och med är 1885 stärkt tilltagaüde utvecklingen af bo- 

 huslänska skärgärdens telefonväsende gjorde ock ett sädant 

 rapportväsende i väsentlig mon mer umbärligt, an i för- 

 stone var fallet. 



Sedan man emellertid erhällit en fiskeritillsyningsman, 

 som allt mer visade en afgjord benägenhet att sä-som sädan 

 »tillgodose sina egna och sina beskyddares oberättigade 

 intressen» och sedan äfven länsstyrelsen börjat intaga en 

 allt mer afvog ställning gent emot de skärgärdens bästa af- 

 seende sträfvandena*), ansäg sig Göteborgs fiskeriförening, 



*) Bohuslänsk Fiskeritidskrift, 1890, sid. 147; 1891, sid. 140, 163, 

 196, 214—215, 219—220, 224, 226—227; 1892, sid. 44, 46, 51, 53—61, 



