176 



System kräfver dock, enligt erfarenheten frän Norge, rätt 

 storti kostnader, och mäste dess handhafvande öfvervakas af 

 en sakkunnig och duglig myiidighet samt för öfrigt noga till- 

 ses, att all partiskhet tili förmon för det ena eller aridra 

 egennyttiga iutresset noga undvikes och att icke en orimlig 

 makt att godtyckligt gynna eller skada lägges i en euda 

 persoiis händer under sä, otillfredsställande öfverinseende, 

 som det nu ifrägasatta. 



Sä länge Bohuslän emellertid fortfarande är i saknad 

 af den önskade, efter utlandets bästa föredömen anordnade 

 fiskeristyrelsen, ^r helt visst lämpligast, att äfven försla- 

 get rörande offentliga sillfiskerapporter fär hvila, och det sä 

 mycket hellre som ett nädigt bifall tili ansökan i fräga obe- 

 stridligen innebär allvarlig väda för bohuslänska skärgärden 

 och skulle utöfva ett demoraliserande inflytande. 



Pä grund af hvad sälunda i nnderdänighet anförts och 

 med hänvisning tili bifogade tidniiigsuppsats samt bilagda 

 skrifvelse frän »opsynscheferne» vid uorska Lofot- och vär- 

 sillfiskerierna*) fär jag alltsä hemställa, 



det matte Göteborgs fiskeriförenings omförmälda 

 ansökan om anslag för ästadkommande af rap- 

 porter rörande sillfisket vid Göteborgs och Bohus 

 läns kuster icke vinna Eders Kongl. Maj:ts uädiga 

 bifall. 



Underdänigst 

 Axel Vilh. Ljungman. 



Riksdagsman för Orost och Tjörn. 



Lilldal, Varekil, den 1 September 1892. 



(Tre bilagor följa.) 



*) Äfven frän flera andra norrmän med erkänd sakkännedom har ut- 

 gifvaren erhallit detaljerade upplysuingar rörande rapportväsendet vid de 

 stora norska fiskerierna. (Utg. anm.) 



