22 c. J. SUNDEVALL, 



äldre samlingar, från 1790 — 1800-talet, hafva ligt pruf på den anförda industrien att sälja 

 konstgjorda foglar. Riksmuseum i Stockholm har ägt liera, som hitkommit med den be- 

 tydliga PaykuUska samlingen, och som uppenbart blifvit köpta i Paris, tillhopa med många 

 arter af Le VaiHant från Sydafrika, af Perrein frän Malimbe o. s. v. (se t. ex. n:o 286). 

 De flesta hafva blifvit förstörda i den mån de blifvit upptäckta, men ett par återstå så- 

 som kuriositeter. 



Vidare är det tydligt att L. V. uppsökt alla de fogelarter, som af Brisson, Buffon 

 m. fl. äldre författare uppgifvas vara frän Sydafrika, samt att han utan vidare under- 

 sökning antagit dem alla såsom sådana, och tillfogat att han sjelf funnit dem der, utan 

 att märka att den äldre uppgiften stundom var origtig. Fordom hände nändigen ofta, 

 liksom ännu någon gång, att naturalier från Indien, China, Australien o. s. v. fjrdes med 

 ett fartyg till Cap och med ett annat derifrån till Europa; eller att det från Indien m. m. 

 hemseglande fartyget lade till vid Cap och således sednast kom derifrån. Dessa samlingar 

 såldes nu i Europa, och blefvo genom ofullständiga uppgifter ansedda för capska. Endast 

 på detta sätt kan jag förklara L. V:s uppgift att han i Sydafrika funnit Pycnonotus haj- 

 morrhous och P. aurigaster (n:o 107: l och 2) samt flera andra arter. Vid den förstnämnda 

 anför han sjelf att han fått sannna art frän Indien. Det var ej underligt att Brisson, 

 som gjorde alla sina beskrifningar uti den Réaumurska fogelsamlingen, blef pä detta sätt 

 narrad af origtiga uppgifter, samt att Buffon och Lirmé blefvo narrade af sin föregån- 

 gares fel; men att L. V. med en ny osanning bekräftade felet är oförlåtligt. Genom 

 fogelexemplar, som han sjelf fått med origtiga uppgifter, hafva sannolikt bans Bacha (n:o 

 15) från Java, Azur (n:o 153) från Indien, m. fl. fått en plats bland Oiseaux d'Afrique. — 

 Utan tvifvel erhöll han äf\'en af andra personer, tämligen dåliga ritningar af iielt vanliga 

 capska arter, hvilka han ej igenkiinde, utan utgaf för nya, med det värdiga tillägget: att 

 han sjelf funnit dem; och det är pä detta siltt jag anser mig kunna föi-klara tillkomsten 

 af hans Col d'or (n:o IIU) och sannolikt några flera, ännu tvifvelaktiga. Allmänt känd 

 är den förderfliga oreda som Latham infört i ornithologien genom den mängd af fogel- 

 i'itningar från Indien och Australien, som han beskrifvit och benämnt, isynnerhet i sitt 

 Suppl. 2:dum, och det är beklagligt att mången ännu i dag befattar sig med att beskrifva 

 fiu^urer af föga märkvärdiga artei-, hvilkus oi-iginal man ej känner, blott för att få den 

 äran att hafva gjort en upptäckt eller gifvit ett namn. — Ytterligare tirmer man lätt af 

 L. V:s arbete, att lian i Afrika sett åtskilliga foglai", som han sannolikt ej kunnat få, eller 

 att han erhållit dem, men ej hemfört exemplaren, antingen emedan han ansett dem för 

 allmänna europeiska arter ocli ej velat göra sig besvär med deras pra^parerande, eller 

 emedan exemplaren blifvit af mal m. m. förstörda. Efter hend<omsten har han erhållit 

 foglar, i hvilka han trott sig igenkänna dem som han sett i Afrika, och utan vidare un- 

 dersökning antagit denna menirig för god. På detta sätt kan man begripa tillkomsten af 

 hans ligui"er och beskrifningar af en mängd arter, såsom Blagre, n:o 5; Acoli, n:o 31; de 

 flesta af Ugglorna o. s. v. — Såsom allmän regel kan man antaga, att alla de foglar L. 

 V. säger sig blott luifva träffat under flyttning i Namarjva- och Cafterlandet, äro icke 

 sydafrikanska arter och att alla de, ofta roande och väl berättade omständigheter, som 

 anföras om deras erhållande, äro rena dikter. Se t. ex. n:o 90, 95: l, -i; 9G; de flesta 

 arterna frän Madagaskar o. s. v. 



Efter dessa allmänna anmärkningar öfvergår jag till den speciella framställningen af: 



