﻿synes ock sta i do t närmaste >aml>and med kroppens orga- 

 nisation, ty på donna dol am ving-mu*klern« belägna, och 

 dessa måste naturligtvis vara starkare utbildade, för att sätta 

 stora vingar i rörelse, än de behöfva vara hos en individ, 

 som endast är försedd med rudimentära sådana. Icke desto 

 mindre gör detta förhållande, att do bada lönnorna blilva 

 sa förvillande olika li\ arandra, att det <d'ta blir högst svårt 



Det torde älven vara fallet mod tlora dimorpha ärtor, 

 att man ännu endast känner don kortvingade formen, men 

 af dess beskaffenhet ar berättigad att draga den slutsats, att 

 till densamma äfven måste kunna uppträda långvingade for- 

 mer, hvilka förr eller senare säkerligen oek skola påträffas. 

 Ja, jag skulle till och med vilja påstå, att till hvarje Ortho- 

 pter- eller Hemipter-form, som saknar till tlygt tjenliga vingar. 

 ehuru den hör till grupper, hvilkas arter i allmänhet äga 

 flygförmåga, måste kunna förutsättas en långvingad form 

 såsom möjlig*). 



Hos vissa Hynicnoptora. t. ox. bin och getingar, har 

 naturen försett de flesta individer af honkönet, nemligen de 

 s. k. arbetarne med förkrympta -enerations-organer, under 

 det den tilldelat endast högst få individer, de s. k. visarna, 

 dessa organer fullständigt utbildade; och för artens bestånd 

 är hvardera af dessa honkönets modilikationer lika nöd- 

 vändig. Dessa djurs högre intellektuela ståndpunkt har 

 drifvit dem att förena sig till samhällen, der hvarje individ 

 är behöflig för det helas bosland. Hos de dimorpha insekt- 

 arterna är det deremot vingarna, insekternas fullkomligaste 





