117 
3. 2. borealis Zett. 
| Kring Fagervik har jag fångat henne. Vid Helsingfors är 
den tagen af Mag. Gadd, vid Tammerfors af D:r Lundahl, i Kala- 
i joki socken i Österbotten af Stud. A. Krank och i Enari af Mag. 
; Gadd. Den förekommer sparsam vid Kajana enl. Mag. Malmgren. 
4. JE. grandis L. 5 
| I Nyland allmän, äfvensom enligt Mag. Malmgren vid Ka- 
jana. Prof. Mäklin har fångat den i Taipalsaari socken i Savo- 
daks och i Finska Museum finnas exemplar från Gamlakarleby. 
skulle föreslå namnet Zschna maxima. Då den i allt öfrigt visar den slör- 
a sta öfverensstämmelse med schna juncea anser jag det vara tillräckligt, 
i att i stället för en detaljerad diagnos här anföra endast de NYSE 
| Skiljaktigheterna. 
hä JE. maxima. — Similis juncee, sed differens magnitudine non- 
nihil majore, et 35 appendicibus analibus supra serrulatis, Q abdominis 
nento tertio non constricto appendicibusque analibus angustis lanceolato- 
enuatis acutioribus. 
Bakkroppens längd till annalbihangen 60 millimeter. 
Annalbihangens längd =. 70: .- oo. : 6 Ed 
Bakvingens fa0gg ör pe Ge: dö > 
Hela kroppens längd. 
Hannen. — Tinningarne älle” id säl som finnes hos 
'ea. "Den smala gula rygglinje, som hos juncea sträcker sig från andra 
'mentets bas nästan ända fram till dess spets, motsvaras hos denna af 
kort streck: på midten af segmentet. Öronflikarne svarta. Sidofläckarne 
vid tredje segmentets bas sammanhänga ofvan med en smal linje. Vin- 
ade. De öfre analbihangens ryggköl till ungefär en femte del af dess 
8d från spetsen tandad. Det nedra i spetsen försedt med tvenne uppåt 
ade. tänder, : 
Honan. — Färgteckningen liksom hos hannen. Analbihangen smalt 
eltlikt spetsiga. Bakkroppen, som hos honan af juncea alltid är starkt 
nmandragen vid tredje segmentet, är det deremot hos SO alldeles 
eller högst obetydligt. 
Helsingfors den 25 April 1861: 0. A. Heikelk: 
