Oaktadt följande växtförteckning icke kan ega anspråk 
på att vara helt och hållet fullständig, torde den likväl ej 
sakna sitt intresse, genom det, om äfven ringa, bidrag den kan 
lemna till belysandet af vegetations-förhållandena i Tavastland. 
Det område, vi varit i tillfälle att undersöka, sträcker 
sig från 609 53'—612 10' n. lat. samt från 422—422 25! ö. 
long. och omfattar förnämligast Wonå samt delar af Janakka- 
la och Hattula socknar. Att uppdraga några bestämda grän- 
ser för detta inskränkta florgebit faller sig svårt, då det hvar- 
ken i geografiskt eller botaniskt afseende synnerligen skiljer 
sig från de närgränsande. Likväl kan man som en gräns i 
söder tänka sig en kroklinie, dragen öfver Kärnälä, Alajärvi 
och Lehijärvi sjöar till Tyrvändövesi, som utgör gränsen i 
vester. "I norr bildar en 400-500 fot hög ås en mera di- 
stinkt skiljemur mot Pelkäne och Hauho; i öster deremot kan 
man ej finna någon naturlig gräns, utan öfvergå Wonå och 
Lampis socknar omedelbart med vidsträckta skogsmarker i 
hvarandra. 
Liksom de flesta Tavastländska landskap, utmärker sig 
äfven detta genom en mycket omvexlande yta, uppkommen 
genom tidt och ofta förekommande skogbevuxna höjder med 
mellanliggande dalsänkningar, upptagna dels af odlade mar- 
ker, ängar och åkerfält, dels af kärr och mossar samt på nå- 
gra ställen äfven af sandfält. I skogarna, som till större de- 
den bestå af barrträd, är Granen förherrskande. Björken, som 
"> Vanligen förekommer blandad med barrträden, bildar ingen- 
städes egentliga skogar, i nordöstra delen är likväl på några 
3 
