62 
amara, Viola umbrosa och Pyrola uniflora. På högre belägna 
och öppna platser förekomma åter: Hierochloö borealis, Carex 
ericetorum, Carlina vulgaris; Hieracium prealtum, Clinopodium 
vulgare, Gentiana campestris och Eqvisetum hiemale, stundom äf- 
ven: Allium oleraceum, Silene rupestris, Potentilla alpestris och 
Lathyrus  sylvestris. Af kärrväxter må här nämnas: Malaxis 
paludosa, Utricularia minor och Andromeda calyculata, samt slut- 
ligen af vattenväxter: Potamogeton obtusifolius, Elatine triandra, 
Peplis portula, Isoötes lacustris och echinospora, Nitella gracilis, 
flexilis och Chara fragilis. 
Då mossorna inom detta område ännu äro ganska ofull- 
ständigt kända, kan beklagligtvis icke någon karakteristik af 
mossfloran här lemnas och vill jag derföre endast omnämna 
några sällsyntare och för vår flora nya former. Af de sed- 
nare hafva följande trenne: Hypnum depressum, H. Wilsoni och 
Trichostomum cylindricum, hittills icke blifvit annorstädes inom 
vårt land anträffade. Såsom sällsyntare arter må följande 
anmärkas: Hypnum sylvaticum, polygamum, dimorphum och Halda- 
nianum, Anomodon longifolius, Leptohymenium -repens, Mnium 
stellare, Aulacomnion androgynum, Bryum turbinatum, cyclophyl- 
lum, Catharinea tenella, Buxbaumia oaphylla, Orthotrichum Roge- 
ri, Dicranum palustre och Schistostega osmundacea. 
Såsom förut är nämndt utgör svedjebruket, om det ock 
på sednare tider betydligt aftagit, allt fortfarande ett vigtigt 
näringsfång för befolkningen. - Om detta ock hufvudsakligen 
härrör af befolkningens okunnighet och ringaktning af sina 
skogar, hvaraf den ej vet göra sig ett bättre bruk, så är lik- 
väl till en del orsaken härtill att söka i svårigheten af större 
odlingars anläggande. Utom de större sammanhängande: ber- 
gen är nemligen marken alldeles ovanligt stenbunden, så sd 
några jemna fält endast med stort arbete kunna erhållas. Jordr 
monen är dock ej ofruktbar och befolkningen räknas till en 
